Справа № 816/355/17
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2017 р.Справа № 816/355/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2017р. по справі № 816/355/17

за позовом ОСОБА_1

до начальника Крюківської виправної колонії № 29 ОСОБА_2

про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до начальника Крюківської виправної колонії № 29 ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач), в якому просив:

- визнати незаконною відмову у наданні дозволу на проживання за межами колонії із сім'єю в порядку статті 99 Кримінально-виконавчого кодексу України;

- надати дозвіл на проживання із сім'єю в межах населеного пункту (поза межами Крюківської виправної колонії №29), в якому розташована Крюківська виправна колонія №29 згідно зі статтею 99 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2017 р. позовну заяву ОСОБА_1 до начальника Крюковської виправної колонії № 29 ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії повернуто позивачеві.

Роз'яснено позивачеві право звернутися із вказаним позовом до місцевого загального суду як адміністративного в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, з урахуванням територіальної підсудності, визначеної статтею 19 цього Кодексу.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2017 р. та зобов'язати суд першої інстанції розглянути його позовну заяву по суті.

Сторони про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.6 ст. 12 та ч.1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 19.04.2017 р. за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання щодо повернення позовної заяви відповідно до п.6 ч.3 ст. 108 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що вирішення питання щодо надання дозволу на проживання із сім'єю в межах населеного пункту (поза межами Крюковської виправної колонії № 29), в якому розташована Крюковська виправна колонія № 29, згідно з статтею 99 Кримінально-виконавчого кодексу України може бути вирішене судом до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з такими мотивами та висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, перелік яких наведено у частині 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України. Водночас частина третя зазначеної норми містить перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів. Згідно з вимогами пункту 2 частини 3 цієї норми до зазначеного переліку віднесено справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 р. № 19-рп/2011 У справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України в аспекті статті 55 Конституції України зазначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (частина перша статті 2 КАС України). До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України). Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині третій статті 17 КАС України, а саме справи: що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; про накладення адміністративних стягнень; щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції (пункти 1, 2, 3, 4). При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Отже, публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, спірні правовідносини між сторонами виникли внаслідок відмови відповідача у наданні позивачу дозволу на проживання із родиною за межами Крюківської виправної колонії № 29.

Відповідно до частини 1 статті 1 Кримінально-виконавчого кодексу України кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Саме кримінально-виконавче законодавство України, відповідно до статті 3 Кримінально-виконавчого кодексу України, застосовується до засуджених, які відбувають покарання на території України.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що предмет заявленого спору не відноситься до сфери управлінської діяльності органів Державного департаменту України з питань виконання покарань та їх посадових осіб, спірні правовідносини не стосуються захисту прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що вказаний спір належить розглядати місцевому загальному суду як адміністративному.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 204 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову чи ухвалу суду і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо справу розглянуто і вирішено з порушенням норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала від 09.03.2017 р. винесена з порушенням норм процесуального права, без врахування приписів ч.1 ст. 109 КАС України, а тому підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. 41,160, 167, 195, 196, п.3 ч.1 ст. 199, п.4 ч.1 ст. 204, п.6 ч.1 ст. 205, ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2017р. по справі № 816/355/17 скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до начальника Крюківської виправної колонії № 29 ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії направити до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 21.04.2017 р.