Справа № 154/3129/16,2-а/154/167/16
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року Справа № 876/2454/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області на постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області, яким просив визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати йому разової щорічної грошової допомоги до 5 травня в 2016 році в розмірі, меншому, ніж п'ять мінімальних пенсій за віком та зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплатити йому суму недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2016 році як учаснику бойових дій відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплачених сум.

Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 грудня 2016 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що при вирішенні даного спору підлягає застосуванню ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 та п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України є безпідставним, оскільки дані норми звужують обсяг передбачених законом та гарантованих Конституцією України прав позивача.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була виплачена позивачу як учаснику бойових дій з дотриманням вимог чинного на той час законодавства, а саме Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» та постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141.

Оскільки апеляційну скаргу подано на постанову суду першої інстанції, яка прийнята в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 цього Кодексу розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, ОСОБА_1 має статус ветерана війни - учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством для осіб даної категорії, що підтверджується відповідним посвідченням.

У 2016 році позивачу було проведено виплату щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій до 05 травня в розмірі 920,00 грн.

Не погодившись з отриманим розміром допомоги, позивач звернувся до відповідача з клопотанням про її виплату в розмірі, встановленому ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме виходячи з розміру 5 мінімальних пенсій за віком, що станом на день виплати становить 5650,00 грн., а з врахуванням виплаченої суми 920,00 грн. недоплата, на думку позивача, склала 4730,00 грн.

Однак листом від 28.10.2016 року № 2595 відповідач повідомив позивача про відмову у здійсненні доплати, мотивуючи відмову тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 встановлено розмір разової грошової допомоги учаснику бойових дій до 5 травня за 2016 рік у 920,00 грн. і дана сума йому була виплачена.

Колегія суддів вважає помилковим та необґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність оскаржуваний дій відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008) виплату учасникам бойових дій щорічної до 5 травня разової грошової допомоги встановлено у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Водночас з 01.01.2015 року набув чинності Закон України від 28.12.2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», пунктом 63 якого розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено п. 26, згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Вказані положення Закону є чинними та не визнані Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» було встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої, зокрема, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій - 920 гривень.

Також колегія суддів враховує, що у рішенні Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 1-11/2012 роз'яснено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що у 2016 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» правомірно здійснена в порядку та розмірі, визначеному зазначеною вище постановою Кабінетом Міністрів України.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, і оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Одночасно колегія суддів зазначає, що оскільки апеляційну скаргу подано на постанову суду першої інстанції, яка прийнята в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 183-2Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до ч. 10 цієї статті рішення апеляційного суду є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області задовольнити.

Постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 грудня 2016 року у справі № 154/3129/16 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії - скасувати і прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький