Справа № 322/398/17
Суддя: Гасанбеков С. С.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

10 квітня 2017 рокуСправа № 322/398/17

10 год. 55 хв.

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

про: визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

30.03.2017 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений адміністративний позов, в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження від 14 березня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Боржник, ігноруючи вимоги рішення суду та його зміст, при здійсненні перерахунку призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання в період з 04 серпня 2015 року по 08 червня 2016 року в порушення вимог постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року, ст. 255 КАСУ та приписів рішень Конституційного суду України № 15-рп/2000 від 14 грудня 2000 року та № 4-рп від 08 червня 2016 року шляхом застосування неконституційної норми закону обмежив розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність, що не мав права робити.

В липні 2016 року боржником на виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року позивачу було нараховано і виплачено щомісячне довічне грошове утримання за період з 10 серпня 2015 року по 08 червня 2016 року без обмеження його розміру. Обмежуючи розмір вже призначеного і виплаченого позивачу щомісячного довічного грошового утримання десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, боржник, з яким погодився відповідач, фактично незаконно утримав з позивача надміру виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання, які згідно зі ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» можуть бути утримані лише внаслідок зловживань з боку позивача або подання страхувальником недостовірних даних. Позивач стверджує, що з його боку ніяких зловживань не було, а страхувальник ніяких недостовірних даних відносно нього боржнику не надавав, а тому підстав для утримання надміру виплаченого позивачу щомісячного довічного грошового утримання у боржника не було.

Обмежуючи позивачу розмір призначеного і виплаченого щомісячного довічного грошового утримання за період з 04 серпня 2015 року по 08 червня 2016 року боржник, з яким погодився відповідач, в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України фактично повернув собі суми виплаченого позивачу раніше щомісячного довічного грошового утримання, які згідно з вищезазначеною норми Закону, не підлягають поверненню, так як були виплачені позивачу боржником добровільно за відсутності рахункової помилки з його боку і недобросовісності з боку позивача.

Боржник, здійснюючи позивачу перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання на підставі рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року суми нарахованого щомісячного довічного грошового утримання за період з 08 червня 2016 року по 01 березня 2017 року в порушення вимог діючого законодавства йому не виплатив, а зарахував їх в погашення надміру раніше виплачених сум, що не мав права робити.

Правомірність дій боржника щодо здійснення перерахунку призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання за період з 04 серпня 2015 року по 08 червня 2016 року позивачем в даний час в порядку ст. 267 КАСУ оспорюється в суді. Справа в теперішній час знаходиться на розгляді в Дніпропетровському апеляційному адміністративному суді. За відсутності рішення суду, яке набуло чинності у даній справі, відповідач не мав законних підстав для закінчення виконавчого провадження у справі.

Виходячи з наведеного, позивач просив задовольнити його вимоги та підтримав їх у судовому засіданні.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, не повідомив суд про причини неявки, а також не надіслав до суду будь-яких заяв та заперечень проти позову.

З огляду на відсутність клопотання про відкладення розгляду справи з боку відповідача субєкта владних повноважень, суд на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів.

У судовому засіданні 10.04.2017 судом було проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача та дослідивши інші наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

Постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року, яка набрала законної сили, управління Пенсійного фонду України в Новомиколаївському районі Запорізької області було зобовязано призначити позивачу з 04 серпня 2015 року та виплатити з урахуванням раніше проведених виплат щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, а саме: з 04 серпня 2015 року по 31 серпня 2015 року, виходячи з розміру грошового утримання судді 18 270,00 грн., з 01 вересня 2015 року по 30 квітня 2016 року, виходячи з розміру грошового утримання 22 048,00 грн., з 01 травня 2016 року, виходячи з розміру грошового утримання 23 200,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_3 від 09 лютого 2017 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 808/2438/16, виданого 01 лютого 2017 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області, якою боржнику було запропоновано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження від 14 березня 2017 року ВП № 53369531 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 808/2438/16, виданого 01 лютого 2017 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» в звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 21.02.2017 до відділу надійшло повідомлення від Управління Пенсійного фонду України в Новомиколаївському районі Запорізької області від 14.02.2017 за вих. № 286/08, в якому зазначено, що на виконання постанови Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04.11.2016 позивачу призначено і нараховано щомісячне довічне утримання судді у відставці відповідно до розпорядження № 117802 від 03.02.0217. Згідно з протоколом розрахунку сум на виконання постанови з урахуванням виплачених коштів сума переплати становить 19 865,20 грн., тобто виплати грошового утримання судді у відставці позивачу відсутні.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

За правилом частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Невідповідність рішення субєкта владних повноважень будь-якому з перелічених критеріїв є підставою для його скасування.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Таким чином, закінчення виконавчого провадження за постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року по справі № 808/2438/16 можливе було лише після перевірки виконавцем фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Проте, як випливає з матеріалів справи, під час винесення оскаржуваної постанови, державним виконавцем не було взято до уваги таке.

Відповідно до п. 4.1 розділу IV Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, виплата щомісячного довічного грошового утримання здійснюється в порядку, установленому законодавством для виплати пенсій.

Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначається статтею 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якою не передбачено права управління Пенсійного фонду України припиняти виплату пенсії, в разі наявності раніше надмірно виплачених її сум, чи проводити утримання вже виплаченої суми пенсії заднім числом.

Пояснення позивача щодо невиплати йому в повному обсязі щомісячного довічного грошового утримання після набрання законної сили постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року по справі № 808/2438/16 підтверджуються листом Управління Пенсійного фонду України в Новомиколаївському районі Запорізької області від 10.02.2017 вих. № 183/03 та протоколом індивідуального перерахунку від 03.02.2017 № 117802.

Водночас предметом спору у справі № 808/2438/16 були дії Управління Пенсійного фонду України в Новомиколаївському районі Запорізької області щодо призначення і виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання. Питання щодо утримання надміру виплачених позивачу сум щомісячного довічного грошового утримання, а також зясування обставин щодо самої наявності надміру виплачених позивачу сум щомісячного довічного грошового утримання не було предметом судового розгляду у зазначеній справі.

З огляду на викладене, державним виконавцем під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 14 березня 2017 року ВП № 53369531 не було перевірено наявність правових підстав, передбачених статтею 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», для утримання з позивача надміру виплаченого йому щомісячного довічного грошового утримання, у звязку з чим суд визнає передчасним висновок відповідача про повне фактичне виконання боржником постанови Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року по справі № 808/2438/16 згідно з виконавчим документом.

На виконання постанови Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року по справі № 808/2438/16 боржник зобовязаний провести нарахування та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. В разі виявлення, після проведення нарахування, раніше надміру виплачених позивачу сум щомісячного довічного грошового утримання, боржник за наявності відповідних правових підстав має вирішувати питання щодо їх утримання відповідно до положень ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та не може відшкодовувати їх за рахунок невиконання рішення суду.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтею 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач у даній справі не надав суду жодних доказів на спростування доводів позивача.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 14 березня 2017 року ВП № 53369531, була винесена при неповному зясуванні державним виконавцем обставин справи, внаслідок чого є необґрунтованою, а отже незаконною та підлягає скасуванню.

Таким чином, обставини, на які посилався позивач в обґрунтування предявленого позову, знайшли своє підтвердження за результатами розгляду справи, у звязку з чим суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

До позовної заяви позивачем додано квитанцію, якою підтверджується сплата ним судового збору в розмірі 640,00 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 12, 14, 86, 94, 98, 158 163 КАС України, суд

постановив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження задовольнити повністю.

2. Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження від 14 березня 2017 року ВП № 53369531.

3. Стягнути з відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання постанови у повному обсязі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.С. Гасанбеков