Справа № 2а/0470/12544/11
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року м. Київ К/800/16013/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівСтрелець Т.Г.
Мороз Л.Л.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради, Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровської міської ради, Управління Держкомзему у місті Дніпропетровську, третя особа - ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_7, діючого в інтересах ОСОБА_5, на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року у справі (№ 2а/0470/12544/11) за позов ОСОБА_4 до Дніпропетровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради, Управління Держкомзему у м. Дніпропетровську, третя особа ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконним рішення, зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано нечинним рішення Виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів міста Дніпропетровська від 16 грудня 1994 року № 977 в частині встановлення розміру земельних ділянок за адресами:

АДРЕСА_1 в розмірі 267 кв. м.

Визнано нечинним рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19 лютого 1998 року № 343 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,0613 га по АДРЕСА_2 (пункт 82 додатку до Рішення від 19 лютого 1998 року № 343).

Зобов'язано Дніпропетровську міську раду внести зміни до пункту 1 Додатку до рішення від 31 березня 2004 року № 47/17, визначивши площу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 що передається у приватну власність ОСОБА_4, у розмірі 697 кв. м.

В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2012 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року скасовано, у позові відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 березня 2013 року касаційна скарга ОСОБА_4 задоволена, постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2012 року скасована, а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року залишена без змін.

У вересні 2013 року третя особа ОСОБА_5 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про перегляд постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року у справі № 2а/0470/12544/11 у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року у справі № 2а/0470/12544/11, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року, заяву третьої особи ОСОБА_5 про перегляд постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року у справі

№ 2а/0470/12544/11 за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року у цій справі і постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_5 обґрунтована тим, що 13 серпня 2013 року їй стало відомо про нововиявлені обставини, які існували на час розгляду справи, але не були відомі, та мають істотне значення для справи і впливають на правові висновки суду.

Нововиявленими обставинами, на її думку, є зокрема, існування на час розгляду справи рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 23 вересня 1992 року № 34, згідно з яким Дніпропетровська міська рада народних депутатів передала власні повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок виконавчому комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів, а також рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 10 березня 1997 року № 364, відповідно до якого, виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради народних депутатів має повноваження на прийняття рішення про передання у приватну власність та надання у користування земельних ділянок громадянам у місті Дніпропетровську.

Вважає, що вказані рішення Дніпропетровської міської ради підтверджують законність прийняття визнаних постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року нечинними в певній частині рішень.

Окрім того, іншою нововиявленою обставиною, на думку ОСОБА_5, є наявність угоди про порядок користування спірною земельною ділянкою, на підставі якої приймалися рішення, які згодом постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року були визнані нечинними в певній частині.

Щодо існування на час розгляду справи рішень Дніпропетровської міської ради від 23 вересня 1992 року № 34 та від 10 березня 1997 року № 364, які, на думку ОСОБА_5, впливають на вирішення справи по суті, колегія суддів виходить з такого.

Постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року обґрунтована тим, що рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради міста Дніпропетровська від 16 грудня 1994 року

№ 977 від 19 лютого 1998 року № 343 прийняті не у межах повноважень суб'єктів владних повноважень. При цьому судом врахований зміст вимог пункту 17 статті 19 Закону України "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування" та пункту 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакціях чинних на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до яких вирішення питань щодо регулювання земельних відносин відповідно до законодавства здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної і міської Ради народних депутатів.

При прийнятті постанови від 12 листопада 2013 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд, з висновком якого погодився Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, дійшов правильного висновку про те, що рішення Дніпропетровської міської ради від 23 вересня 1992 року № 34 та від 10 березня 1997 року № 364, не можуть бути підставою для скасування постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року, оскільки Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" має вищу юридичну силу, а вказані рішення суперечать йому.

Отже, висновки судів першої та апеляційної інстанцій у цій частині про те, що зазначені обставини є нововиявленими, але такими, що не впливають на правильність вирішення справи по суті, відповідають встановленим фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Разом з тим, правильними і такими, що відповідають встановленим обставинам справи є висновки судів першої та апеляційної інстанцій й про те, що не є нововиявленою обставиною наявність угоди про порядок користування спірною земельною ділянкою.

Це випливає із того, що наявне в матеріалах справи рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2011 року у справі № 2-3557 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Виконавчого комітету

Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради, містить посилання на акт від 21 жовтня 1994 року про розподіл земельної ділянки.

Посилання представника ОСОБА_5 на те, що нововиявленою обставиною є факт наявності угоди про розподіл земельної ділянки, який у свою чергу має бути підтверджений схемою її розподілу з підписами співвласників, а не актом розподілу від 21 жовтня 1994 року, колегією суддів не береться до уваги, враховуючи наступне.

Акт розподілу земельної ділянки від 21 жовтня 1994 року підтверджує обставину про її розподіл як такий, що фактично відбувся. Форма підтвердження такої обставини (акт, схема, угода тощо) не впливає на обґрунтованість висновків судів першої та апеляційної інстанцій про обізнаність ОСОБА_5 щодо розподілу земельної ділянки.

Таким чином, доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_5 не була обізнана про розподіл земельної ділянки спростовуються встановленими обставинами в адміністративній справі (№ 2а/0470/12544/11), за наслідком розгляду якої Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалив постанову від 08 грудня 2011 року.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи, що вимога касаційної скарги про скасування постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року у справі № 2а/0470/12544/11 є похідною від задоволення заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами, зазначена вимога задоволенню не підлягає.

За правилом, встановленим частинами першою та другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Згідно із частиною першою статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини третьої статті 220і Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки оскаржувані рішення судами першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, то немає підстав для їх скасування або зміни.

Керуючись статтями 220, 221-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 представника ОСОБА_5 - відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради, Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровської міської ради, Управління Держкомзему у місті Дніпропетровську, третя особа - ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Стрелець Т.Г.

Мороз Л.Л.