Справа № 821/20/17
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 р.м. ОдесаСправа № 821/20/17

Категорія: 8.3.6 Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Бойка А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 29.06.2016 року №28523-23 про визначення суми грошового зобов'язання у розмірі 25 000 грн. за платежем: транспортний податок з фізичних осіб.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем правил оподаткування податком на транспорт є безпідставними та не ґрунтуються на Законі. У 2016 році у позивача не було обов'язку сплачувати до бюджету вказаний податок, а тому визначення грошового зобов'язання в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні відбулось не у відповідності до чинного законодавства, у зв'язку із чим це рішення суб'єкта владних повноважень підлягає скасуванню.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено. Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 29.06.2016 року №28523-23 з транспортного податку у сумі 25 000,00 грн.

В апеляційній скарзі Новокаховська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак в судове засідання вони не з'явились, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва НОМЕР_2 від 21.08.2014 року (а.с. 7) ОСОБА_2 є власником транспортного засобу - BMW X6 (реєстраційний номер НОМЕР_1, тип - загальний легковий універсал - В, номер шасі - НОМЕР_3, повна маса - 2675, маса без завантаження - 2150, категорія - В, об'єм двигуна - 2993, тип пального - D, колір - чорний).

29.06.2016 року Новокаховською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області прийнято податкове повідомлення-рішення №28523-23, яким ОСОБА_2 визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 25 000 грн. за платежем: транспортний податок з фізичних осіб. (а.с. 6).

Судом першої інстанції встановлено та як зазначається відповідачем, підставою для визначення позивачу грошового зобов'язання згідно вказаного рішення стала податкова інформація в системі АІС «Податковий блок» (а.с. 19) про наявність у позивача у власності транспортного засобу, який за своїми характеристиками, в тому числі - об'єму двигуна та року випуску, підпадає під об'єкт оподаткування податком на транспорт.

Не погоджуючись із визначенням грошового зобов'язання, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про скасування податкового повідомлення-рішення відповідача.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки нарахування зобов'язання відбулось з порушенням процедури оподаткуванням податком на транспорт, в тому числі розрахунку вартості транспортного засобу, оскаржуване податкове повідомлення-рішення неможна вважати обґрунтованим, таким, що відповідає Закону, що є безумовною підставою для скасування рішення суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову вважає правильними, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно із п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Пунктом 267.4 вказаної статті Податкового кодексу України визначено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

При цьому, відповідно до п.п. 267.5.1 п. 267.5, п.п. 267.6.1, 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Відповідно до п.п. 267.7.1 п. 267.7, п.п. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 Податкового кодексу України податок сплачується за місцем реєстрації об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України. Фізичними особами транспортний податок сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Аналіз наведених норм показав, що податковим обов'язком, зокрема, фізичних осіб - власників транспортних засобів, що відповідають відповідним критеріям року випуску та середньоринкової вартості, визначається обов'язок особи сплатити за місцем реєстрації об'єкта оподаткування шляхом зарахування податку у визначені строки до відповідного бюджету.

Водночас, такий обов'язок платника виникає у разі відповідності його майна установленим критеріям, за яким це майно підпадає під об'єкт оподаткування відповідним податком.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та фактично не заперечується відповідачем, під час визначення позивачу грошового зобов'язання по податку на транспорт контролюючий орган врахував інформаційні дані з АІС «Податковий блок» щодо власності платника, а саме - транспортного засобу BMW X6, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Дослідивши наявні у відповідача дані щодо транспортного засобу, колегія суддів встановила, що під час віднесення вказаного засобу до об'єкта оподаткування контролюючий орган врахував відомості щодо номерного знаку транспортного засобу; марки моделі, модифікації; року випуску транспортного засобу; об'єму двигуна; типу реєстрації; дати здійснення реєстраційної дії; дати оновлення інформації; реєстраційного номеру облікової картки фізичної особи; дати народження фізичної особи, його прізвища, ім'я та по батькові.

Таким чином, під час встановлення відповідності вказаного транспортного засобу критеріям, за якими у платника виникає обов'язок здійснити оплату в бюджет відповідного податку, контролюючий орган не врахував відомості щодо типу двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля.

Зазначені обставини свідчать про те, що вартість транспортного засобу позивача розраховувана з порушенням п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), чим не підтверджується обґрунтованість доводів відповідача про те, що цей засіб підпадає під об'єкт оподаткування та про наявність у позивача обов'язку здійснити сплату податку до бюджету.

При цьому, судом першої інстанції вірно враховано, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 року №909-VIII, який набрав чинності 01.01.2016 року, у статті 267 Податкового кодексу України фактично змінено базу оподаткування, що тягне за собою дотримання процедури оподаткування визначеної нормами податкового законодавства.

Так, відповідно до п. 4.1.9. ст. 4 Податкового кодексу України зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Положеннями п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України визначено, що офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Відповідно до пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно зі ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Таким чином, якщо зміни до Податкового кодексу України внесені Законом України від 24.12.2015 року №909-VIII, який набрав чинності 01.01.2016 року, то у відповідності до вищезазначених норм, 2016 рік є плановим періодом, а 2017 рік - вже бюджетний період.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказані положення податкового законодавства можуть застосовуватись не раніше наступного бюджетного періоду, тобто з 2017 року.

У відповідності до положень Податкового кодексу безпосереднє встановлення місцевих податків (а, отже, і транспортного податку) віднесено до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

У той же час, п. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та зборів, що є обов'язковими згідно з нормами ПК України, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням мінімальних ставок.

Водночас, оскільки обставини справи показали те, що об'єкт оподаткування, а саме вартість транспортного засобу позивача розраховувалась з порушенням п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про не обґрунтованість віднесення цього засобу до об'єкту оподаткування, а відтак і про відсутність у позивача обов'язку здійснити сплату податку до бюджету.

Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вимогам податкового законодавства, колегія суддів вважає, що суд у рахуванням належної оцінки обставин справи та належного аналізу норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, вірно вбачав достатність підстав для скасування рішення суб'єкта владних повноважень.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

А.В. Бойко