Справа № 233/1666/17
Суддя: Мартиненко В. С.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Мартиненко В. С. , розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про визнання рішення протиправним, зобовязання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно ст.. 4 вищевказаного закону, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. п. 2, 3ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розвязання проблем, повязаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 1.10.2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» установлено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі Порядок).

Пунктом 2 Порядку визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Відповідно до п.3 вказаного Порядку грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сімю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сімї.

Відповідно до п.6 вказаного Порядку грошова допомога не призначається, в тому числі, у разі, коли: будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Статтею 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом», передбачено, що район проведення антитерористичної операції визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ № 33/6/а від 7.10.2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» визначено районами проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014 року.

Статтею 1 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (надалі Закон) визначено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Пунктом 5 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обовязок у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення, та у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції прийняти остаточний перелік.

Кабінетом Міністрів України було ухвалено декілька переліків населених пунктів, які були повязані із здійсненням антитерористичної операції.

Так, на виконання вимог Закону розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Зазначене розпорядження було зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. N 1079 та втратило чинність на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р., чинного на час виникнення спірних правовідносин в Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, віднесено смт Желанне Ясинуватського району Донецької області (п.18 розділу 2 «Райони»).

Крім того, розпорядженням №1085-р від 07.11.2014 року Кабінетом Міністрів України було затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а також перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, в якому смт Желанне Ясинуватського району Донецької області відсутнє.

Визначення лінії зіткнення наведено в Тимчасовому порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затверджених Наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) 12 червня 2015 року N 415ог. Так, у п. 1.3 зазначено, що лінія зіткнення - для цілей Тимчасового порядку умовне розмежування території Донецької та Луганської областей між територією де розміщені населені пункти, у яких органи державної влади України не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі свої повноваження та підконтрольними територіями.

Із системного аналізу наведених нормативно правових актів вбачається, що пунктом 6 Порядку «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, відповідно до якого грошова допомога не призначається, в тому числі, у разі, коли будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, були виокремленні поняття «населені пункти, на території яких здійснювалася антитерористична операція», «райони проведення антитерористичної операції» та «населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення», як такі, що не збігаються.

Розмежування цих понять у зазначеному пункті також підтверджується характером внесення змін до нього. Так, поняття «населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення» було введено до вказаного пункту Постановою КМУ №257 від 08.04.2015 року, відповідно до якої у назві та тексті Порядку слова "територія України та райони проведення антитерористичної операції" в усіх відмінках замінено словами "територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення" у відповідному відмінку. При винесені Постанови КМУ №505 від 01.10.2014 року розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 року ще не було прийняте. Однак, на час внесення змін щодо розмежування понять «райони проведення антитерористичної операції» та «населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення» вже існувало розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 року, яким було затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а також перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

До того ж відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р., яким затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та населені пункти, що знаходяться на лінії зіткнення, окремо не виділяються, але ним охоплюються.

Із вказаного вбачається, що у діючій редакції п. 6 Порядку «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» для визначення понять «райони проведення антитерористичної операції» та «населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення» малося на увазі застосовувати розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 року, яким було затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а також перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Керуючись вищенаведеними нормами права, дослідивши, долучені до матеріалів справи докази, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, народилася 12 березня 1987 року, у сел. Желанне Ясинуватського району Донецької області, та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з 25.06.2013 року, що підтверджується копією паспорту серії ВК №502239 (а.с. 5).

Як вбачається з копії довідки №223 від 28.11.2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, і фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с.12).

Як вбачається з копії довідки № від 28.11.2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, і фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.13).

Місце фактичного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 вищезазначених осіб також підтверджується копією довідки КП «ЖЕК № 6» (а.с.7).

Позивачу ОСОБА_1 належить квартира № 5 в будинку № 105 по вул.. 50-річчя СРСР, смт. Желанне, Ясинуватського району Донецької області, що не спростовується сторонами у справі (а.с.8-10, 23).

З 21.10.2014 року по 20.04.2015 року, з 24.04.2015 року по 23.10.2015 року, з 24.10.2015 року по 23.04.2016 року, з 25.04.2016 року по 31.08.2016 року, з 01.09.2016 року по 24.10.2016 року ОСОБА_1 та її малолітній син отримували щомісячну адресну допомогу, яка надається особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Однак, нею не було повідомлено відповідача про наявність житлового приміщення в смт. Желанне, Ясинуватського району Донецької області, оскільки вона вважала, що в звязку з тим, що зазначений населений пункт є таким, на території якого здійснювалась антитерористична операція, наявність такого житла не може буди перешкодою в отриманні вищевказаної грошової допомоги.

Листами від 23.09.2016 року № 01-20-7434-10, від 18.10.2016 року № 01-20-8246-10, та на звернення від 27 січня 2017 року листом від 06 лютого 2017 року за № 01-20-1030-10 Управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради позивача ОСОБА_1 було повідомлено про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки у її власності знаходиться квартира № 5 в будинку № 105 по вул.. 50-річчя СРСР, смт. Желанне, Ясинуватського району Донецької області (а.с.10). Свою відмову відповідач обґрунтував тим, що відповідно до п.6 Порядку, згідно якого визначено механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, передбачено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населенні пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Для визначення районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, УСЗН Костянтинівської міської ради в своїй роботі керується розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Крім того, листом Мінсоцполітики України від 03.08.2016 № 1641/5/75-16 надано розяснення, що внутрішньо переміщеним особам, які переміщуються в межах Донецької та Луганської областей та на момент звернення за призначенням щомісячної адресної допомоги мають у власності житлові приміщення, розташовані на підконтрольній території України грошова допомога не призначається.

Окрім того супровідним листом № 01-20-215410 від 13.02.2017 року позивачу ОСОБА_1 було надано копію розпорядження про припинення виплат від 23.09.2016 року (а.с.11).

Зазначеним розпорядженням від 23.09.2016 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.6), позивачу ОСОБА_1 припинено вищевказану виплату у звязку з наявністю у її власності житла в Ясинуватському районі смт Желанне.

В своєму запереченні на позов за вихідним № 01-20-2665-02 від 12.04.2017 року відповідач вважає вимоги позивача ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з підстав, зазначених у вищенаведеній відмові.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суд вважає, що наявність у власності житлового приміщення у смт Желанне Ясинуватського району Донецької області, яке не віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджених розпорядженням №1085-р від 07.11.2014 року Кабінетом Міністрів України, на час виникнення спірних правовідносин є підставою для відмови у призначені заявнику ОСОБА_1 та її дитині ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги як особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року. А отже дії відповідача є правомірними.

Посилання позивача на неможливість виїхати та проживати у житловому приміщенні в смт. Желанне Ясинуватського району Донецької області, в звязку з тим, що воно знаходиться поблизу проведення бойових дій, та з цієї причини вона не бажає наражати на небезпеку себе та свою дитину, висновків суду не спростовує, оскільки пунктом 6 Порядку «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, встановлено обмеження щодо призначення такої допомоги, а саме у разі, коли будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населенні пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Ухвалою суду від 24 березня 2017 року при відкритті скороченого провадження у зазначеній справі, сплату судового збору за подання цього позову ОСОБА_1 було відстрочено до постановлення рішення по справі. Враховуючи, що у задоволені позовних вимог позивача ОСОБА_1 відмовлено, суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 94 КАС України, стягнути з неї судовий збір, який відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» складає 640 грн.

Керуючись статтями 17, 18, 50, 69, 70, 71, 94, 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про визнання рішення протиправним, зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя