Справа № 591/6675/16-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 р.Справа № 591/6675/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 23.02.2017р. по справі № 591/6675/16-а

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі по тексту позивач, ОСОБА_2І.) звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом до ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі по тексту відповідач, Сумське ОУПФ України Сумської області), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови виплати ОСОБА_2 раніше призначеної пенсії за вислугу років з 01 червня 2015 року під час роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про прокуратуру», «Про державну службу», «Про судоустрій та статус суддів», а також щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії у повному 100% розмірі від призначеного розміру з 02.04.2015 року;

- зобов'язати Сумське обєднане управління Пенсійного фонду України Сумської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 без проведення утримань з пенсії, починаючи з 02.04.2015 року.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 23.02.2017 року по справі № 591/6675/16-а позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено

Визнано протиправними дії ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови у виплаті ОСОБА_2 раніше призначеної йому пенсії за вислугу років з 01.06.2015 року під час роботи на посаді, що дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», а також щодо відмови у перерахунку та виплаті йому пенсії у повному розмірі з 02 квітня 2015 року.

Зобов'язано Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 без проведення утримань 15% з пенсії, починаючи з 02.04.2015 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в сумі 551 грн. 20 коп..

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 23.02.2017 року по справі № 591/6675/16-а та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема, посилається на те, що відповідно до ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» встановлено заборону перевищувати максимальний розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Зазначає, що оскільки позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виплата пенсії здійснюється у розмірі 85 % призначеного розміру, оскільки він вважається працюючим, хоча фактично не працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Вказує, що виплата пенсії у повному розмірі буде забезпечена тільки після надання трудової книжки із записом про звільнення з роботи. Крім того, вважає, що позивачем порушено строк звернення до суду з даним позовом. Таким чином, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а його апеляційна скарга - задоволенню.

Позивач, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу, з підстав, викладених в останніх, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що дії відповідача щодо припинення виплати пенсії у 100-відсотковому розмірі є неправомірними, такими, що не відповідають чинному законодавству, порушують його соціальні права щодо пенсійного забезпечення та неправомірно звужують конституційні гарантії. Крім того, зазначає, що з 22 квітня 2014 року позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 80% від розміру середньомісячної заробітної плати та з 01 квітня 2015 року виплату пенсії було припинено. У зв'язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплату пенсії ОСОБА_2 поновлено з 02.04.2015 року та по теперішній час пенсія виплачується у зменшеному розмірі (85% призначеного розміру). Вказує, що про порушення свого права позивач дізнався після отримання листа ОСОБА_1 ОУПФ України Сумської області на письмове звернення в листопаді 2016 року, тому строк звернення до суду з даним позовом вважає не пропущеним. Вказує, що ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що пенсія виплачується у зменшеному розмірі (85% призначеного розміру) у період роботи особи на інших посадах/роботах, тобто не в органах прокуратури, а в період роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», пенсія взагалі не виплачується. З огляду на викладене, вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру пенсії ОСОБА_2.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 з 22 квітня 2014 року отримує пенсію за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 80% заробітної плати без обмеження максимального розміру.

24.11.2016 року позивач звернувся до ОСОБА_1 ОУПФ України Сумської області з письмовою заявою про проведення перерахунку пенсії, без утримання з неї 15% як працюючому пенсіонеру.

ОСОБА_1 ОУПФ України Сумської області від 02.12.2016 року № 501/Н ОСОБА_2 повідомлено про те, що ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що в період роботи особи на інших посадах/роботах пенсії, розмір, якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру. Так як на даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виплата пенсії здійснюється у розмірі 85 % призначеного розміру, оскільки він вважається працюючим, хоча фактично не працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Вказує, що виплата пенсії у повному розмірі буде забезпечена тільки після надання трудової книжки із записом про звільнення з роботи. (а.с.13, 14)

Як вбачається з довідки ОСОБА_1 ОУПФ України Сумської області від 21.11.2016 року № 150, розмір пенсії ОСОБА_2 з грудня 2015 року по жовтень 2016 року зменшений на 15% як працюючому пенсіонеру (а.с.15).

З довідки прокуратури Сумської області від 05.12.2016 року № 11-1279-вих16 вбачається, що ОСОБА_2 працює в органах прокуратури на прокурорській посаді з липня 1997 року по теперішній час. З 02 квітня 2015 року ОСОБА_2 заробітна плата не нараховувалася та не виплачувалася у зв'язку з його перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.16).

Не погоджуючись з діями відповідача щодо виплати пенсії в розмірі 85 % призначеного розміру, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Частиною 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що особам, на яких поширюється дія цього Закону, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, пенсія не виплачуються. У період роботи особи та інших посадах/роботах пенсії, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановлено для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» поновлюється у повному обсязі.

Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01 квітня 2015 року (далі по тексту - Закон №213-VІІІ), внесено зміни до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до ч.15 якої тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується; у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цієї статті, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Законом України № 1774-VІІІ від 06.12.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у статтю 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» внесено зміни, зокрема, в абзаці другому слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Аналогічні положення містяться в ч.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Вказаний закон є чинним, його положення не було визнано неконституційними.

З аналізу наведеної норми слід зробити висновок, що у період роботи на інших посадах/роботах пенсія (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. При цьому, колегія суддів вважає, що підставою для зменшення розміру призначеної пенсії є саме факт роботи на інших посадах/роботах та раніше призначена пенсія особі, відповідно до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», повинна перевищувати 150 відсотків прожиткового мінімуму.

Так, колегія суддів зазначає, що з 02.04.2015 року по теперішній час ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а отже не працює на інших посадах/роботах та не отримує заробітної плати, що підтверджується довідкою Прокуратури Сумської області від 05.12.2016 року № 11-1279вих16.

Колегія суддів зазначає, що про відсутність нарахування позивачу заробітної плати та будь-яких доходів ОСОБА_1 ОУПФ України Сумської області також було відомо з індивідуальних відомостей про застраховану особу, що надаються відділом персоніфікованого обліку на підставі пункту 2.21 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/22-1.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року № 5067-VI, до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Крім того, колегія суддів зауважує, що Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Відповідно до вимог ст. 18 цього Закону на позивача, як прокурора, поширюються обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, визначені Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції». Зокрема ст. 7 зазначеного Закону позивачу заборонено займатися іншою оплачуваною або підприємницькою діяльністю.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що матеріали справи не містять будь яких доказів перебування позивача на інших посадах/роботах, колегія суддів приходить до висновку про неправомірність виплати пенсії ОСОБА_2 в розмірі 85 відсотків призначеного розміру з 02.04.2015 року, а відтак вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про порушення позивачем строку звернення до суду з даним позовом колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Судовим розглядом встановлено, що вимоги про відновлення виплати пенсії заявлені за період з 01.04.2015 року, при цьому позов поданий до суду 13.12.2016 року.

Як вбачається з пояснень позивача, останній не відчував різницю у виплаті пенсії та для зясування обставин звернувся до ОСОБА_1 ОУПФ України Сумської області.

Відповідно до довідки відповідача про розмір фактично виплаченої суми пенсії за 2015 рік № 107 від 31.03.2017 року, у січні позивачу виплачено пенсію у сумі 3877,73 грн., у лютому та березні 3840,81 грн., у травні - 14452,36 грн. (за квітень-травень), червень вересень - 7338,43 грн., жовтень 2015 року - 9112,81 грн., та в подальшому пенсія ОСОБА_2 становила 8225,62 грн..

Слід також зазначити, що відповідно до довідки ОСОБА_1 ОУПФ України Сумської області від 21.11.2016 року № 150 про нарахований та фактично виплачений розмір пенсії, в січні червні 2016 року пенсія позивача становила 8304,82 грн., липні жовтні 2016 року 91129,00 грн..

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач не міг знати про порушення свого права при отриманні ним пенсії та вперше дізнався після отримання листа ОСОБА_1 ОУПФ України Сумської області на письмове звернення в листопаді 2016 року, відтак встановлений законодавством строк звернення до суду з даним адміністративним позовом позивачем не пропущено.

Доводи відповідача про те, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на те, що зазначене не було предметом відмови у виплаті пенсії позивачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач, виплачуючи ОСОБА_2 пенсію в розмірі 85 відсотків призначеного розміру з 02.04.2015 року, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Зарічного районного суду м. Суми від 23.02.2017 року по справі № 591/6675/16-а відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 23.02.2017р. по справі № 591/6675/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 18.04.2017 р.