Справа № 712/1689/17
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 712/1689/17 Головуючий у 1-й інстанції: Токова С.Є. Суддя-доповідач: Грибан І.О.
У Х В А Л А

Іменем України

20 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Кузик М.А.

розглянув в судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області, третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про скасування постанов державного виконавця,

УСТАНОВИВ :

Позивач звернувся в суд з позовом в якому просив скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення з Управління витрат виконавчого провадження від 27.01.2017, постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 31.01.2017, постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору від 31.01.2017.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Сторони, належним чином повідомлені, в судове засідання на апеляційний розгляд не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з 02.12.2016 по 27.01.2017 перебувало виконавче провадження № 53036131 з примусового виконання виконавчого листа № 2-а/712/312/16 від 24.11.2016, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області на користь ОСОБА_3 суми сплаченого нею судового збору в сумі 551,20 грн.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 02.12.2016 відкрито виконавче провадження № 53036131 та постановлено стягнути з боржника виконавчий збір відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» в сумі 55,12 грн.

27.01.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, відповідно до п.1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 27.01.2017 ВП № 53036131, відповідно до ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» ухвалено стягнути з боржника витрати на проведення виконавчих дій у сумі 110, 60 грн.

В подальшому, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2017 ВП № 53311827, якою відкрито виконавче провадження з виконання постанови № 53036131 виданої 27.01.2017 про стягнення з боржника УПФУ в м.Черкасах Черкаської області витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 110,60 грн. та постанову про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2017 ВП № 53311778 з виконання постанови № 53036131 виданої 02.12.2016 про стягнення з боржника УПФУ в м.Черкасах Черкаської області виконавчого збору у розмірі 55,12 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволення позовних вимог, вказував на правомірність оскаржуваних постанов.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та встановленим фактам, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Статтею 27 вказаного Закону визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Положеннями вказаної статті визначено виключний перелік підстав за яких виконавчий збір не стягується

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Крім того, частиною 9 статті 27 визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом (ч.3 ст.40 Закону).

Крім того, частинами 2,4 статті 42 Закону визначено, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню врегульовані також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за N 489/20802 (в редакції з 05.10.2016).

Відповідно до п.2 Розділу VІ зазначеної Інструкції витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» визначено види та розміри витрат виконавчого провадження, до яких належать, виготовлення документів виконавчого провадження, пересилання документів виконавчого провадження, послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій, послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум, проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини, послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці, банківські послуги при операціях з іноземною валютою, сплата судового збору, плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України N 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до положень статті 3 Закону постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження є виконавчими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вважає оскаржувані постанови державного виконавця протиправними, з огляду на той факт, що Управлінням рішення судів в частині зобов'язання здійснити стягувачу перерахунок пенсії виконані у добровільному порядку: нараховано та у грудні 2016 виплачено кошти, що підтверджується протоколом від 01.11.2016. Крім того вказує, що Управлінням судовий збір стягувачу було також компенсовано у добровільному порядку 30.01.2017.

Колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та стягнення з боржника витрати на проведення виконавчих дій прийняті в межах виконавчого провадження № 53036131 з примусового виконання виконавчого листа № 2-а/712/312/16 від 24.11.2016, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області на користь ОСОБА_3 суми сплаченого нею судового збору в сумі 551,20 грн. та не стосуються виконання рішення суду в частині зобов'язання здійснити перерахунок пенсії. Виконавче провадження за вказаним виконавчим документом відкрито 02.12.2016.

В подальшому, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в межах виконавчого провадження № .01.2017 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, відповідно до п.1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).

Згідно приписів ч.3 ст.40 зазначеного вище Закону, виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання. Виключний перелік підстав за яких виконавчий збір не стягується визначено Законом, в даному випадку підстави передбачені ст.27 Закону відсутні.

Як зазначалося вище, Законом передбачено, що постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься і у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 частини першої статті 37 Закону.

Отже, державний виконавець мав обґрунтовані підстави для винесення постанов про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та виконавчого збору.

Крім того, відповідачем підтверджено правильність обрахування розміру витрат на проведення виконавчих дій, що зазначений у постанові про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

При цьому, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору в межах даної справи позивачем не оскаржується.

Таким чином, відповідачем дотримано вимоги ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» та підтверджено витрати на проведення виконавчих дій саме у розмірі, визначеному постановою № 53036131 від 27.01.2017 про стягнення з боржника УПФУ в м.Черкасах Черкаської області витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 110,60 грн.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про правомірність прийнятих відповідачем постанов.

На підставі вищенаведеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області залишити без задоволення, а постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 20.04.2017.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.