Справа № 750/12081/16-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Литвиненко І.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Епель О.В.,
суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,
за участю секретаря: Лісник Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач) про:
- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у проведені перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років;
- зобов`язання відповідача провести позивачу перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугою років відповідно до ч. 12, 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, чинній на момент призначення пенсії, у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати без обмеження її максимального розміру та виплачувати її з 01.01.2016 р.
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 березня 2017 року адміністративний позов було задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку його пенсії за вислугу років у відповідності до постанови КМУ від 09.12.2015 р. № 1013, виходячи з розміру 90 % грошового забезпечення, зазначеного в довідці Військової прокуратури Центрального регіону України від 27.10.2016 р. № 18/123 та зобов`язання відповідача здійснити д 01.09.2016 р. перерахунок пенсії позивача за вислугу років у відповідності до постанови КМУ від 09.12.2015 р. № 1013, виходячи з розміру 90 % грошового забезпечення і сплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням в частині задоволення позовних вимог відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначена постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В частині відмови в задоволенні позову рішення суду апелянтом не оскаржується.
У судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши в межах апеляційної скарги, відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач з 1997 року отримує пенсію на підставі ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».
14.07.2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної йому пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівника прокуратури відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 р. № 1013, та додав довідку Військової прокуратури Центрального регіону України від 27.10.2016 р. № 18/41.
Листом від 28.07.2016 р. № 1014/3/Г-12 відповідач повідомив позивача про відмову в задоволенні його вимоги через відсутність правових підстав для здійснення відповідного перерахунку пенсії та, зокрема зазначив, що законодавством встановлено обмеження максимального розміру пенсій і позивачу пенсія виплачується в найбільш можливому розмірі, а також що розмір пенсій даної категорії осіб становить 70% від грошового забезпечення.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Судова колегія встановила, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що право на перерахунок пенсії внаслідок збільшення розміру заробітної плати працівника органів прокуратури, що працює на аналогічній посаді, позивач набув при виході на пенсію, і при перерахунку його пенсії мають застосовуватися норми, що визначають її розмір, а також з того, що нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», яким також врегульовано правовий статус позивача, на час його звернення до відповідача із заявою про перерахунок пенсії було передбачено таку правову підставу для перерахунку як зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» від 09.04.1992 р. № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII), «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-XII у редакції, який був чинним на момент призначення позивачу пенсії та у відповідній редакції (далі Закон № 1789-ХІІ), «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VII (далі Закон № 1697-VII), Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 р. № 45 (далі Порядок № 45).
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Частиною 1 статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
У ч. 3 ст. 63 Закону № 2262-XII у редакції, яка була чинною на момент звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії, визначено, що всі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Пунктом 1 Порядку № 45 встановлено, що перерахунок раніше призначених відповідно до зазначеного Закону пенсій проводить у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорії військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із веденням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
У зв`язку з прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та встановлення змін до деяких нормативно - правових актів» внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. № 268 «Про упорядкування структури та умов праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», збільшено розмір грошового забезпечення за нормами чинними на 01 грудня 2015 року.
Частиною 3 статті 51 даного Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з розмірів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановленім законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
У ч. 1, 12, 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ у відповідній редакції, визначено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
Військові прокурори і слідчі військових прокуратур при звільненні з військової служби мають право на одержання пенсії відповідно до цієї статті або на одержання пенсії, встановленої законом для військовослужбовців.
Відповідно ч. ч. 13, 20 ст. 86 Закону № 1697-VII, що набрала чинності на час звернення позивача за перерахунком пенсії, пенсії за вислугу років призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 911-VIII визначено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016 року.
Отже, законодавством як чинним на момент призначення позивачу пенсії, так і станом на дату звернення його до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, було визначено перерахунок пенсії у зв`язку зі збільшенням розміру грошового забезпечення.
При цьому, як було правильно встановлено судом першої інстанції, спеціальний Закон № 2262-XII, на підставі якого позивачу призначено пенсію, чинний і підлягає виконанню.
Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі в органах прокуратури та проходять військову службу. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що їх служба пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей, а тому це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).
Також слід враховувати, що призначення органами Пенсійного фонду України особі пенсії та проведення її перерахунку є різними формами реалізації права громадянина на пенсійне забезпечення, а тому при проведенні перерахунку пенсії особи застосуванню підлягає редакція статті Закону, яким визначався порядок та розмір відповідного пенсійного забезпечення такої особи саме на момент призначення їй пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справах № 21-348а13 та № 21-420а13, а у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Виходячи з цього, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач має право на перерахунок його пенсії саме в розмірі 90% від грошового забезпечення, визначеного у відповідній довідці про заробіток особи, працюючої на аналогічній посаді, а отже відмова органу ПФУ у здійсненні такого перерахунку та його посилання на те, що законодавством передбачено відсотковий коефіцієнт 70% від грошового забезпечення, є протиправною.
Доводи апелянта про те, що відповідно до чинного законодавства позивач має право на розрахунок його пенсії у розмірі 70% грошового забезпечення, а не 90%, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки це призводить до звуження обсягу раніше набутих прав позивача, невілює його законне сподівання на отримання пенсії у певному розмірі та суперечить правовій позиції Верховного Суду України, яким у постановах від 10 грудня 2013 року у справах № 21-348а13 та № 21-420а13 Верховний Суд України чітко вказано, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, яка діяла на момент призначення пенсії.
Крім того, у рішеннях Конституційного Суду України від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005, від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 КСУ наголосив на тому, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.
Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх необґрунтованими і безпідставними, а отже, апелянт, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не надав суду належних і допустимих, у розумінні ст. 70 КАС України, доказів та не переконав судову колегію у своїй правоті.
Враховуючи вищевикладене та переглядаючи оскаржувану постанову суду в межах апеляційної скарги, як того вимагає ч. 1 ст. 195 КАС України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову та вважає, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 березня 2017 року без змін.
Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 березня 2017 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 19 квітня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:
Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.