Справа № 826/1627/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

20 квітня 2017 року №826/1627/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доУправління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві
про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, скасування повідомлення,
ОБСТАВИНИСПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, у якій просить суд:

1) визнати протиправними дії управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо порушення, передбаченого частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», строку та, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», способу надіслання на адресу ОСОБА_1 повідомлення про повернення виконавчого документу (виконавчого листа №826/1351/16 виданого 28.12.2016 Окружним адміністративним судом міста Києва) стягувачу без прийняття до виконання, датованого 20 та 23 січня 2017 року, винесеного державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гаврилівим Андрієм Володимировичем;

2) скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, датованого 20 та 23 січня 2017 року, винесеного державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гаврилівим Андрієм Володимировичем;

3) зобов'язати управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві надсилати адресатам повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у спосіб, визначений частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», а саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що виконавчий документ був повернутий поза межами триденного строку, встановленого частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та з порушенням вимог пункту 10 частини четвертої статті 4 та частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», а тому такі дії відповідача підлягають визнанню протиправними, а повідомлення скасуванню.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність вчинених державним виконавцем дій та прийнятого повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Розгляд справи здійснено у письмовому провадженні, відповідно до приписів частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17.01.2017 подав до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві заяву про примусове виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.12.2016 №826/1351/16, яка була зареєстрована в управлінні 17.01.2017 за вхідним №295, що підтверджується штампом на відповідній заяві.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві 20.01.2017 прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

ОСОБА_1 вважаючи, що державним виконавцем при винесені повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання було порушено вимоги статей 4 та 28 Закону України «Про виконавче провадження», звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною другою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про:

стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин;

обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи;

стягнення аліментів;

відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Згідно частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 подав до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві заяву про примусове виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.12.2016 №826/1351/16, яка була зареєстрована в управлінні 17.01.2017 за вхідним №295, що підтверджується штампом відповідача на заяві.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

З повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання видно, що останнє містить дві дати, а саме: 20.01.2017 та 23.01.2017.

Представник відповідача в судовому засіданні не надав пояснень, чому один документ містить дві дати.

Аналіз приписів частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти висновку, що державний виконавець при отриманні 17.01.2017 заяви про примусове виконання виконавчого документу повинен був її розглянути протягом трьох робочих днів з дня отримання такої заяви та винести рішення на третій день, а саме, 19.01.2017.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Суд наголошує, що в судовому засіданні представник відповідача не надав доказів направлення ОСОБА_1 оскаржуваного повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визнання протиправними дій управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо порушення, передбаченого частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», строку та, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», способу надіслання на адресу ОСОБА_1 повідомлення про повернення виконавчого документу (виконавчого листа №826/1351/16 виданого 28.12.2016 Окружним адміністративним судом міста Києва) стягувачу без прийняття до виконання, винесеного державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гаврилівим Андрієм Володимировичем, підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про скасування оскаржуваного повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, винесеного державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гаврилівим Андрієм Володимировичем, то суд зазначає наступне.

Суд ознайомившись із змістом повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 20.01.2017 та 23.01.2017 встановив, що воно прийнято на підставі пункту 8 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно пункту 8 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Суд відхиляє твердження позивача, що державний виконавець повинен був прийняти спірне повідомлення не на підставі пункту 8 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а на підставі пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на наступне.

З матеріалів справи видно, що до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_1 було подано заяву примусове виконання виконавчого листа та виконавчий лист Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.12.2016 №826/1351/16.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не надано доказів того, що на нього поширюються підстави звільнення від сплати авансового внеску, які визначені в частині другій статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», то позивач при поданні заяви про примусове виконання виконавчого листа порушив приписи пункту 8 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, згідно пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Як вбачається зі змісту виконавчого документу, останній підвідомчий Шевченківському районному відділу державної виконавчої служби міста Київ, в той час як заява про примусове виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.12.2016 №826/1351/16 була подана до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Доказів, що заяву подано у відповідності до правил, визначених статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем суду не надано, доводів позивача не спростовано.

Отже, відповідач повинен був повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання не тільки з підстави відсутності доказу сплати авансового внеску, а й ще з тієї підстави, що виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 20.01.2017 та 23.01.2017 підлягає визнанню протиправним та скасуванню, оскільки прийняття вказаного повідомлення без зазначення такої підстави для його прийняття як «виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю», спричинює негативні наслідки для позивача у вигляді зарахування авансового внеску на невірний рахунок та вчинення в подальшому дій на повернення авансового внеску.

Отже, в даному випадку належним захистом порушених прав позивача є скасування винесеного державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гаврилівим Андрієм Володимировичем повідомлення, датованого 20 та 23 січня 2017 року.

Скасування названого повідомлення, породжує у відповідача обов'язок повторного розгляду заяви позивача від 17.01.2017 у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» із врахуванням висновків цієї постанови.

Враховуючи зазначене, вимога позивача про зобов'язання управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві надсилати адресатам повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у спосіб, визначений частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», а саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення, не підлягає задоволенню, оскільки стосується захисту прав на майбутнє, а завданням адміністративного суду, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист порушених прав, свобод та інтересів фізичних осіб.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо порушення, передбаченого частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», строку та, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», способу надіслання на адресу ОСОБА_1 повідомлення про повернення виконавчого документу (виконавчого листа №826/1351/16 виданого 28.12.2016 Окружним адміністративним судом міста Києва) стягувачу без прийняття до виконання, датованого 20 та 23 січня 2017 року, винесеного державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гаврилівим Андрієм Володимировичем.

Скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, датованого 20 та 23 січня 2017 року, винесеного державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гаврилівим Андрієм Володимировичем.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Літвінова А.В.