Справа № 766/7453/16-а
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 р.м. ОдесаСправа № 766/7453/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Заславець Н.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Херсоні Департаменту патрульної поліції на постанову Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Херсоні Департаменту патрульної поліції, інспектора роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсоні Департаменту патрульної поліції про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати постанову Серії ПС 3 №033311 від 16.07.2016 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки інспектора поліції про порушення позивачем правил дорожнього руху є необґрунтованими, постанова про накладення штрафу прийнята з грубим порушенням вимог Закону, без урахування всіх обставин справи, а також без посилання на конкретну норму Закону, яку порушено. Зазначені обставини свідчать про не відповідність оскаржуваного рішення вимогам законодавства, що є безумовною підставою для його скасування та закриття адміністративного провадження.

Постановою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Суд визнав протиправною та скасував постанову інспектора роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсоні ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення від 16 липня 2016 року (серія ПСЗ № 033311) про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

В апеляційній скарзі Управління патрульної поліції у м. Херсоні Департаменту патрульної поліції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак в судове засідання вони не зявились, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 16.07.2016 року інспектором роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсоні Департаменту патрульної поліції прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення Серії ПСЗ № 033311 (а.с. 22).

Зазначеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Підставою для таких висновків стало встановлення інспектором здійснення позивачем зупинки транспортного засобу VOKSWAGEN Polo, номерний знак НОМЕР_1, перетнувши вузьку суцільну лінію розмітки 1.1 по вул. Привокзальна в м. Херсон.

Не погоджуючись із висновками патрульного інспектора, посилаючись на їх необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття адміністративного провадження.

Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновки відповідача про порушення позивачем правил дорожнього руху не підтверджені належними доказами, а отже накладення адміністративного стягнення є необґрунтованим, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Разом з цим, суд першої інстанції вказав на те, що позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 284, 293 КУпАП правом на закриття провадження у справі наділений орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення або орган, який розглядає скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позову відповідають обставин справи та узгоджуються із нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, у звязку із чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, а саме про порушення, зокрема, правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123) розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається.

У випадках, передбачених, зокрема, частиною другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення згідно оскаржуваної постанови стало виявлення посадовою особою підрозділу поліції здійснення позивачем зупинки автомобільного транспорту, перетнувши вузьку суцільну лінію розмітки 1.1.

Так, відповідно до п. 1 Розділу 34 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Синій колір має лінія 1.1, якщо нею позначаються майданчики для паркування, відведені на проїзній частині. Жовтий колір мають лінії 1.4, 1.10.1, 1.10.2, 1.17, а також лінія 1.2, якщо нею позначаються межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів. Червоно-білий колір мають лінії 1.14.3 - 1.14.5, 1.15. Оранжевий колір мають лінії тимчасової розмітки.

Згідно із п.п. 1.1 п. 1 Розділу 34 Правил від 10.10.2001 року №1306 горизонтальна розмітка має таке значення: (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.ч. 4, 5 п. 1 Розділу 34 Правил від 10.10.2001 року №1306 лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Аналіз наведених норм показав, що зона дії розмітки 1.1 одночасно позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено, та врегульовує питання щодо наявності в учасника дорожнього руху можливості перетинати цю лінію за відповідних умов.

Отже, вказані правила заборони перетинання лінії 1.1 мають свої особливості, зокрема, в частині наявності відповідних умов і обставин, за яких має місце виключення порушення правил дорожньої розмітки.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ч. 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції що обґрунтованості позовної вимоги позивача про скасування Постанови, колегія суддів зазначає, що судам першої та апеляційної інстанцій відповідач не надав доказів, які б беззаперечно посвідчували його твердження про те, що місце встановлення інспектором здійснення позивачем зупинки транспортного засобу по вул. Привокзальна в м. Херсон має вузьку суцільну лінію розмітки 1.1.

В матеріалах адміністративного провадження, а саме в оскаржуваній постанові не наводиться всіх обставин, зокрема, які впливають на можливість учасника дорожнього руху перетинати лінію розмітки 1.1.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, за даними зафіксованими нагрудною камерою поліцейського вбачається лише встановлення поліцейським особи позивача, заповнення поліцейським постанови про адміністративне правопорушення, та ніяким чином не посвідчується факт вчинення інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення, за цими даними неможливо встановити місце його вчинення, наявність відповідних ліній розмітки, про не врахування позивачем яких зазначається інспектором.

Відповідні схеми розташування транспортного засобу, розмітки шляху інспектор не зробив, фіксацію місця події не здійснив.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення прийняте відповідачем 16.07.2016 року по відношенню до позивача не відповідає критерію обґрунтованості.

Відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, встановлена ч. 1 ст. 122 КУпАП (накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів).

Водночас, оскільки зафіксоване у постанові порушення позивачем правил дорожнього руху не підтверджується належними доказами та не ґрунтується на зясуванні всіх обставин справи, зокрема тих, що виключають наявність складу адміністративного правопорушення, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість оскаржуваної постанови та наявність підстав для її скасування.

Разом з тим, вірним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Херсоні Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Постанову Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

ОСОБА_1