Справа № 712/3370/17
Суддя: Романенко В. А.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/3370/17
Провадження № 2-а/712/396/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Романенко В.А., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії непрацюючого державного службовця, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії непрацюючого державного службовця, просила визнати протиправною бездіяльність УПФУ в м. Черкасах Черкаської області щодо неприйняття рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії та зобов'язати відповідача у зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовця, відповідно до постанови КМУ № 292 від 06.04.2016 року «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», Законів України № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу», № 4050-VІ від 17.11.2011 року та № 889-VІІІ від 10.12.2015 року, здійснити позивачу з 01.12.2016 року, згідно п.п. 2 п. 6 Порядку та умов визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця, затвердженого постановою КМУ від 19.06.2013 року № 426 (в редакції, що діяла на момент підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, тобто мінімального посадового окладу) перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ в розмірі 90% заробітної плати державного службовця із збереженням розміру пенсії на момент виходу на пенсію в розмірі 90%, виходячи із розміру посадового окладу на посаді державної служби за відповідною групою оплати праці, визначеного постановою Кабінету Міністрів України № 292 від 06.04.2016 року «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», що прирівняна до відповідної групи оплати праці посади державної служби позивача (остання посада державної служби позивача, з якої призначено пенсію), із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію в розмірі 90%, провести нарахування та здійснити виплату заборгованості, що виникне внаслідок такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат. Визнати протиправною бездіяльність УПФУ в м. Черкасах Черкаської області щодо неприйняття рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії та зобов'язати відповідача у зв'язку із зміною мінімальної заробітної плати з 01 травня - 1450 грн., з 01 грудня - 1600 гривень, відповідно до ст. 8 ЗУ № 928-VІІІ від 25.12.2015 року «Про Державний бюджет України на 2016 рік», здійснити позивачу з 01.12.2016 року, згідно п.п. 2 п. 6 Порядку та умов визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця, затвердженого постановою КМУ від 19.06.2013 року № 426 (в редакції, що діяла на момент зміни мінімальної заробітної плати) перерахунок та виплату пенсії державного службовця призначеної відповідно до ЗУ № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу» в розмірі 90% заробітної плати державного службовця, із збереженням розміру пенсії на момент виходу на пенсію в розмірі 90%, із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію в розмірі 90%, провести нарахування та здійснити виплату заборгованості, що виникне внаслідок такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат. Звернути постанову в адміністративній справі до негайного виконання в порядку ст. 256 КАС України в межах суми платежу за один місяць. Стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань УПФ України в м. Черкасах Черкаської області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебуває на обліку в УПФ України в м. Черкасах Черкаської області та отримує пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року у розмірі 90 % заробітної плати; останнім місцем роботи позивача перед виходом на пенсію була посада «начальника відділу контролю за призначенням допомоги, компенсаційних та інших виплат Центру по нарахуванню та здійснення соціальних та інших виплат».

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року (із урахуванням змін) умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. п. 2 п. 6 Порядку та умов визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця, затвердженого постановою КМУ № 426 від 19 червня 2013 року, у зв'язку із зміною мінімальної заробітної плати, заробітна плата для перерахунку пенсії, призначеної в тому числі до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 17 листопада 2011 року, пенсіонерам визначається на підставі поданої заяви та необхідних документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати державного службовця, який займає посаду державної служби відповідної підгрупи та рангу за останньою посадою державної служби, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Таким чином, на думку позивача, вказаними нормативно-правовими актами було встановлено порядок перерахунку призначених пенсій непрацюючим державним службовцям, і у зв'язку з підвищенням з 1 грудня 2016 року мінімальної заробітної плати нарахована йому пенсія мала бути перерахована відповідачем.

Після звернення 31.10.2016 року та 15.11.2016 року позивача до УПФ України в м. Черкасах Черкаської області щодо перерахунку нарахованої пенсії, останнє листами від 14.11.2016 року та 25.11.2016 року протиправно відмовило в цьому, до того ж порушило ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки не прийняло належним чином оформленого рішення за результатами розгляду її звернення у визначений останнім Законом строк.

Відповідачем подано до суду заперечення у строк, передбачений ч. 5 ст. 183-2 КАС.

Відповідно до ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, в тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом установлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ України в місті Черкасах Черкаської області та отримує пенсію державного службовця на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 № 3723-XII у розмірі 90 % від заробітної плати працюючого державного службовця.

31.10.2016 року та 15.11.2016 року позивач, звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної йому раніше пенсії на підставі, зокрема, Постанови КМУ № 426 від 19 червня 2013 року (у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати з 1 січня 2017 року).

Листами УПФ України в місті Черкасах Черкаської області від 14.11.2016 року та 25.11.2016 року було відмовлено у задоволенні його заяв про перерахунок.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Із матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 було звільнено із займаної нею посади державної служби (начальника відділу контролю за призначенням допомоги, компенсаційних та інших виплат Центру по нарахуванню та здійснення соціальних та інших виплат) 06.12.2010 року у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ст. 38 КЗпП України та ст. 37 Закону України «Про державну службу»

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ у редакції станом на момент виходу на пенсію року, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно зі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції станом на момент виходу на пенсію, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

28 грудня 2014 року було внесено зміни до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» і викладено її в такій редакції: «умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України» (була чинною до 01 травня 2016 року).

Станом на момент звернення позивача до пенсійного органу вказана стаття Закону № 3723-ХІІ втратила чинність.

Відповідно до ст. 90 Закону № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким у свою чергу, не передбачено право державних службовців на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшенням мінімальної заробітної плати.

Порядок та умови визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця, затверджений постановою КМУ № 426 від 19 червня 2013 року, який регулював процедуру та умови перерахунку пенсії державного службовця (зокрема, у зв'язку й із зміною розміру мінімальної заробітної плати) та на який посилається позивач втратив чинність 6 серпня 2016 року.

Отже, з викладених правових норм убачається, що законодавство станом на момент звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії, не регламентувало ані права особи на перерахунок його пенсії у зв'язку зі зміною розміру мінімальної заробітної плати, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів». Змінами передбачено у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, органів прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищення на 25 відсотків посадових окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців.

Постанова Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 визнана такою, що втратила чинність з 01.05.2016 року, постановою Кабінету Міністрів від 20.04.2016 року № 304 «про умови оплати праці посадових осіб, керівників та керівних працівників окремих державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу».

З 01.05.2016 посадові оклади працюючим державним службовцям встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», яка набула чинності одночасно з Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, який перерахунки пенсії непрацюючим державним службовцям не передбачає.

Тобто позивач не має права на такий перерахунок згідно даної постанови так як вона не є працюючим пенсіонером, а дана постанова поширюється тільки на працюючих пенсіонерів.

Відповідно довідки не видаються щодо перерахунку по постанові № 426 та № 292.

Таким чином, УПФ України в місті Черкасах Черкаської області, на момент звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, не мало правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача.

Суд також зауважує, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру його пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якому зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосовано й у рішеннях від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Таким чином, вказані рішення Європейського суду з прав людини не можуть бути підставою для задоволення позову.

Не можна погодитись і з доводами позивача про можливість застосування до правовідносин між сторонами рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України», оскільки право на перерахунок розміру пенсії, зокрема і у зв'язку із зміною розміру мінімальної заробітної плати, на час звернення позивача із відповідною заявою до Управління Пенсійного фонду, законодавством не було визначено.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналіз правових положень чинного законодавства та обставин справи дають підстави для висновку про те, що УПФУ в місті Черкасах Черкаської області, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії державного службовця, діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Не можна погодитись і з доводами позивача щодо протиправності дій відповідача в частині ненадання йому рішення про відмову в перерахунку пенсії у вигляді окремого документа із назвою «рішення».

Як убачається із матеріалів справи, позивач звернувся до УПФ із викладеною у довільній формі заявою про перерахунок пенсії, на яку було надано письмову відповідь про відмову в перерахунку, що не можна визнати бездіяльністю органу державної влади.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII , Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, ст. ст. 12, 17, 19, 72, 94, 159-163 КАС України, , -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії непрацюючого державного службовця.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси В.А. Романенко