Справа № 522/24644/16-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/24644/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Ільченко Н.А.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

ОСОБА_1,

за участю: секретар судового засідання Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси (правонаступник Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі) про визнання протиправним та скасування рішення про утримання надміру виплачених сум пенсії, зобовязання повернути безпідставно стягнену суму пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси (правонаступник Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі) про визнання протиправним та скасування рішення про утримання надміру виплачених сум пенсії від 25.11.2016 року № 1192, зобовязання повернути всю суму пенсії, стягненої на підставі рішення від 25.11.2016 року № 1192 про утримання надміру виплачених сум пенсій, без обмеження максимального розміру.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2017 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про задоволення заявлених вимог, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» з 2002 року.

Оскаржуваним рішенням від 25.11.2016 року № 1192 відповідачем вирішено утримати надміру виплачені суми пенсії позивачу у розміру 232783,47 грн., посилаючись на те, що утворилась переплата позивачу пенсії за період з 26.03.2012 року по 30.11.2016 року у звязку з роботою останньої на спец. посадах.

Не погоджуючись із наведеним рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог позивача з огляду на викладене.

Відповідно статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Вищенаведена норма права кореспондує також з приписами частини 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою, зокрема, встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Аналогічні вимоги містить Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 року № 374/7695.

Аналіз наведених норм свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера, зокрема, в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, або подання страхувальником недостовірних даних.

Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Водночас, приймаючи оскаржуване рішення про утримання з позивача надміру виплаченої пенсії, відповідач не визначив у своєму рішенні підстав, за яких допускається стягнення з пенсіонера зайво виплачених сум пенсій.

Колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення відповідача не містить встановлення останнім таких обставин, як, зокрема, подання документів з явно неправильними відомостями або подання страхувальником недостовірних даних.

Колегія суддів встановила, що приймаючи рішення про утримання з позивача виплачених сум пенсії, відповідач послався на факт відсутності у нього інформації щодо працевлаштування позивача, що, на його думку, призвело до переплати позивачу пенсії.

Так, відповідач вважає, що у звязку з набранням чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI, яким були внесені зміни, зокрема, до Закону України «Про прокуратуру», та з огляду на працевлаштування позивача, останній повинен був бути зменшений розмір пенсії до 1313,12 грн. та виплачуватись пенсія у такого розмірі в період її працевлаштування з 26.03.2012 року по 27.02.2015 року, що здійснено не було саме у звязку з відсутністю інформації щодо працевлаштування позивача.

Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції з дослідженого оригіналу пенсійної справи позивача, остання перебувала на обліку у відповідача по березень 2015 року саме як працюючий пенсіонер.

Позивач знята з обліку відповідача, як працюючий пенсіонер, згідно розпорядження від 05.03.2015 року.

Тобто, в період працевлаштування позивача з 26.03.2012 року по 27.02.2015 року, що і стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення про утримання з позивача виплачених сум пенсії, остання перебувала на обліку відповідача саме як працюючий пенсіонер.

Проте, відповідач не зазначив, що йому перешкоджало здійснити перерахунок пенсії позивача, як він вважав у бік зменшення, у звязку з набранням чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI.

Так, само відповідач не зазначив, що йому перешкоджало прийняти оскаржуване рішення у березні 2015 року, коли позивачем була надана до пенсійного фонду інформація про дату її звільнення.

В ході апеляційного розгляду справи представник відповідача в обґрунтування прийняття оскаржуваного рішення саме у листопаді 2016 року, тобто зі сплином більше року від наведеної дати, послалась на відсутність трудової книжки позивача з інформацією про її звільнення саме з прокурорської посади.

Однак, такі доводи відповідача спростовуються матеріалами пенсійної справи позивача, з якої чітко вбачається, що станом на березень 2015 року у відповідача була інформація щодо дати звільнення позивача саме з прокурорської посади.

Також, колегія суддів враховує, що згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII (чинного та в редакції на момент призначення позивачу пенсії) пенсія, призначена відповідно до цієї статті, виплачується у повному розмірі незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. Прокурори і слідчі прокуратури, яким призначено пенсію за вислугу років і які працюють на прокурорсько-слідчих посадах, мають право одержувати заробітну плату відповідно до законодавства.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI були внесені зімни до вказаної статті ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII та викладено її у наступній редакції: пенсія, призначена відповідно до цієї статті, в період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про державну службу», виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а після звільнення з таких посад - у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI передбачено, що якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не було встановлено обставин, за яких допускається стягнення з пенсіонера зайво виплачених сум пенсій, а тому оскаржуване рішення відповідача про утримання з позивача надміру виплачених сум пенсій є протиправним та підлягає скасуванню, а вимоги позивача про повернення їй утриманих з останньою сум пенсій за цим рішенням підлягають задоволенню.

Зазначені обставини помилково не були встановлені судом першої інстанції та їм не надана належна правова оцінка.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про задоволення вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2017 року задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси (правонаступник Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі) про визнання протиправним та скасування рішення про утримання надміру виплачених сум пенсії, зобовязання повернути безпідставно стягнену суму пенсії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про утримання надміру виплачених сум пенсій від 25.11.2016 року № 1192.

Зобов'язати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, як правонаступника Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, повернути ОСОБА_2 кошти утриманні Управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси з її пенсії на підставі рішення Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про утримання надміру виплачених сум пенсій від 25.11.2016 року № 1192.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець