Справа № 826/7051/16
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7051/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

19 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Тищенко Н.В., за участі представника позивача Савіська В.В., представників відповідача Ананченко І.В. та Кузнецової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2017 р. у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" до Національної комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, третя особа - ОСОБА_5, про скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В :

05.05.2016р. Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (надалі ПАТ Національна акціонерна страхова компанія "Оранта") звернулося до суду з позовом до Національної комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, третя особа - ОСОБА_5, про скасування розпорядження від 19.04.2016 р. №828 «Про застосування заходу впливу до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірним розпорядженням зобов'язано позивача усунути порушення законодавства про фінансові послуги, проте, позивач вважає, що ним не порушувалися норми чинного законодавства у даній сфері.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2017 р. у задоволені позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність прийнятого ним рішення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2017 р. через порушення норм матеріального права та прийняти нову постанову якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, представники відповідача заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 20.09.2015 р. за участю транспортного засобу «ЗАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якої є ОСОБА_5, сталася дорожньо-транспортна подія, що має ознаки страхової події, і внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб «Opel», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

13.11.2015 р. ОСОБА_6 подала позивачу заяву про страхове відшкодування з копіями всіх необхідних документів та 14.03.2016 року позивачем вказане ДТП визнано страховою подією та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_6 у розмірі 27456,71 грн.

17.03.2016 рю між позивачем та ОСОБА_6 укладено угоду про припинення зобов'язання переданням відступного, відповідно до п. 1 якої передбачено, що сторони встановили, що загальна сума страхового відшкодування за подією, що мала місце 20.09.2015 р. складає 38000,00 грн.

21.03.2016 р. позивачем складено страховий акт № ОЦВ-15-6329/2 та прийнято рішення про доплату страхового відшкодування ОСОБА_6 у розмірі 10543,29 грн. та в цей же день позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 27456,71 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 21 березня 2016 року №14761.

22.03.2016 р. позивачем здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 10543,29 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 22 березня 2016 року №15290.

31.03.2016 р. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, складено акт №203/13-14/13/6 про правопорушення, вчинені позивачем на ринку фінансових послуг, в якому зазначено, що розглядаючи звернення ОСОБА_6 щодо невиконання ПАТ Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" зобов'язання за договором обов'язкового страхування циівільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.04.2015р. № АЕ/3806170 встановлено, що позивачем порушено вимоги законодавства у сфері фінансових послуг, а саме п.36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а саме щодо несплати пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (а.с.33).

19.04.2016р. відповідачем прийнято розпорядження від 19.04.2016 р. №828 «Про застосування заходу впливу до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", яким зобов'язано позивача усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуги про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів до 13.05.2016р. (а.с.10).

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (надалі Закону № 2664) визначені загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Метою цього Закону є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону № 2664 фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Статтею 4 Закону № 2664 визначений перелік фінансових послуг, зокрема послуги у сфері страхування також є таковими.

Стаття 20 Закону № 2664 передбачає, що державне регулювання діяльності з надання фінансових послуг здійснюється шляхом: 1) ведення державних реєстрів фінансових установ і реєстрів осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, та ліцензування діяльності з надання фінансових послуг; 2) нормативно-правового регулювання діяльності фінансових установ; 3) нагляду за діяльністю учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг); 4) застосування уповноваженими державними органами заходів впливу; 5) проведення інших заходів з державного регулювання ринків фінансових послуг.

Статтею 21 Закону № 2664 визначений перелік органів, які здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг. Державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється: щодо ринку банківських послуг та діяльності з переказу коштів - Національним банком України; щодо ринків цінних паперів та похідних цінних паперів (деривативів) - Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; щодо інших ринків фінансових послуг - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Антимонопольний комітет України та інші державні органи здійснюють контроль за діяльністю учасників ринків фінансових послуг та отримують від них інформацію у межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст. 39 Закону № 2664, у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати такі заходи впливу: зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення та/або вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закону № 1961) регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Стаття 36 Закону № 1961 визначає порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати.

Відповідно до п. 36.1. Закону № 1961 страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 36.4. Закону № 1961 передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов'язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ). Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Пункт 36.5. Закону № 1961 передбачає, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Положення про застосування Нацкомфінпослуг заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затверджене розпорядженням Нацкомфінпослуг 20 листопада 2012 року №2319 (далі - Положення №2319), розроблене з метою встановлення порядку та умов застосування заходів впливу за порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - заходи впливу), та забезпечення захисту прав споживачів фінансових послуг. Це Положення визначає порядок провадження у справах про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - справи про правопорушення), механізм прийняття рішень Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг) про застосування заходів впливу та їх оскарження.

Відповідно до п. 1.5 розділу І Положення №2319, Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів.

Дані та інформація про ознаки порушення законодавства про фінансові послуги може міститися в: матеріалах, отриманих за результатами перевірок, проведених Нацкомфінпослуг; звітності, що подається до Нацкомфінпослуг; повідомленнях, отриманих від органів державної влади; повідомленнях, отриманих від міжнародних організацій, іноземних органів державної влади, неурядових організацій іноземних держав; зверненнях громадян; повідомленнях, отриманих від юридичних осіб; повідомленнях, опублікованих у засобах масової інформації; матеріалах, отриманих на письмову вимогу Нацкомфінпослуг про надання необхідних документів та інформації.

Згідно із п. 1.6 розділу І Положення №2319, Нацкомфінпослуг, уповноважені та посадові особи Нацкомфінпослуг в межах своїх повноважень зобов'язані в кожному випадку виявлення порушення законодавства про фінансові послуги вжити всіх необхідних заходів для документального закріплення факту такого порушення, всебічно, повно та об'єктивно дослідити обставини справи про правопорушення, а також своєчасно прийняти рішення за справою про правопорушення та застосувати передбачені законодавством заходи впливу.

Відповідно до п. 1.8 розділу І Положення №2319, розгляд справ про правопорушення здійснюється виключно Нацкомфінпослуг або уповноваженими особами Нацкомфінпослуг у межах своїх повноважень.

Згідно із пп. 1 п. 2.1 розділу ІІ Положення №2319, Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу, як зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення.

Відповідно до п. 3.1 розділу ІІІ Положення №2319, розгляд справ про правопорушення та застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1, 2, 4 - 9 пункту 2.1 розділу II цього Положення, належить до повноважень Нацкомфінпослуг як колегіального органу.

Згідно з п. 1.7 розділу І Положення №2319, рішення у справі про правопорушення повинно бути законним та обґрунтованим. Рішення повинно ґрунтуватися лише на тих доказах, які були досліджені під час розгляду справи про правопорушення. Доказами в справі про правопорушення є будь-які фактичні дані, отримані в установленому законом порядку, що свідчать про наявність чи відсутність порушення законодавства про фінансові послуги, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 4.21 розділу IV Положення №2319, за результатами розгляду справи про правопорушення Нацкомфінпослуг або уповноважена особа Нацкомфінпослуг приймає одне з таких рішень: про застосування заходу впливу; про закриття справи про правопорушення.

Згідно з п. 4.5 розділу IV Положення №2319, Нацкомфінпослуг як колегіальний орган приймає рішення про застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1, 2, 4 - 9 пункту 2.1 розділу II цього Положення, протягом 60 календарних днів з дня порушення провадження у справі про правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 31.03.2016 р. під час проведення перевірки позивача внаслідок звернення ОСОБА_6 щодо невиконання ПАТ Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" зобов'язання за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.04.2015р. № АЕ/3806170, встановив з боку позивача порушення вимог законодавства у сфері фінансових послуг, а саме п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» несплату пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Апелянтом вказане не спростовано. Факт порушення позивачем вказаної норми ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підтверджено належними та допустимими доказами. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, складено акт №203/13-14/13/6 про правопорушення, вчинені позивачем на ринку фінансових послуг (а.с.33).

Таким чином, колегія суддів, враховуючи вищенаведені норми закону та встановлені обставини, вважає вірним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення, матеріалами справи підтверджено і апелянтом не спростовано порушення позивачем п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», внаслідок чого до нього відповідачем були застосовані заходи реагування, які визначені нормою закону.

Посилання апелянта на укладення між позивачем та третьою особою угоди про припинення зобов'язання переданням відступного, не заслуговують уваги, оскільки вказана угода не надає позивачу право порушувати вказану норму закону, отже, не звільняє його від відповідальності.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Всі наведені доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 24.04.2017 р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2017 р., залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2017 р. у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" до Національної комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, третя особа - ОСОБА_5, про скасування розпорядження, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Епель О.В.