Справа № 823/217/17
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року справа № 823/217/17

м. Черкаси

14 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Каліновської А.В.,

при секретарі - Баклаженко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Колос Чигиринщини» до Чигиринської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон», про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Черкаського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко Оксани Анатоліївни номер запису про інше речове право 15879661 від 17 березня 2016 року 09:07:19 год. про проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 1,8926 га, кадастровий номер НОМЕР_1, належної ОСОБА_1 за товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» на підставі договору оренди землі серія та номер: б/н від 18.02.2010.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що в період дії договору оренди землі від 27.05.2011 укладеного між позивачем та фізичною особою ОСОБА_1 державним реєстратором Черкаського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко О.А. проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки (номер запису про інше речове право 15879661 від 17.03.2016) за товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством «Нібулон» на підставі договору оренди землі від 18.02.2010 та договору про внесення змін до договору оренди землі від 01.06.2016, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВСП «Нібулон» цієї ж земельної ділянки, що на думку позивача свідчить про подвійну реєстрацію речових прав, що не відповідає вимогам чинного законодавства України. Позивач просив розгляд справи здійснювати за відсутності свого представника.

Відповідач в судове засідання не прибув, явку свого представника не забезпечив, надіслав на адресу суду заперечення проти позову в яких вказав, що Чигиринська районна державна адміністрація не є належним відповідачем, оскільки оскаржуване рішення прийнято іншим органом - державним реєстратором Черкаського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко О.А. Розгляд справи відповідач просив здійснювати за відсутності свого представника.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явились, явку своїх представників не забезпечили.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,8926 га, кадастровий номер НОМЕР_1, (державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданий Чигиринською районною державною адміністрацією).

27 травня 2011 року між ОСОБА_1 (Орендодавець) та приватним підприємством «Колос Чигиринщини» (Орендар) укладено договір оренди землі №б/н, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області 04.08.2011.

Крім того, між ОСОБА_1 (Орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» укладено договір оренди землі №б/н від 04.03.2010 та договір про внесення змін до договору оренди землі № б/н від 01.06.2016.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час вчинення відповідачем оскаржуваних дій регулювалися Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (надалі - Закон №161), Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 № 1952-IV (надалі - Закон №1952).

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону №161, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки, як передбачено ч. 5 ст. 6 цього Закону підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Вказана норма повністю кореспондується з приписами п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону №1952.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації згідно з ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Частиною 4 ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).

Аналізуючи вищевказані норми суд дійшов висновку, що право особи на оренду земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації відповідного права на підставі договору оренди землі.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону №1952 передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, що постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.06.2011 по справі №2а-4126/11/1470 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» до відділу Держкомзему в Чигиринському районі про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, адміністративний позов задоволено в повному обсязі, зокрема, зобов'язано відділ Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області скасувати державну реєстрацію договорів оренди землі у тому числі договору №378 від 04.09.2006 щодо земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_1; зобов'язано відділ Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області здійснити державну реєстрацію договорів оренди землі, зокрема від 04.03.2010 щодо земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_1, який уклали ТОВ СП «НІБУЛОН» і власник земельної ділянки - ОСОБА_1. Вказане рішення суду набрало законної сили 04.07.2011.

Крім того, рішенням Верховного Суду України від 08.12.2010 у справі № 6-49064св10 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/12988227), яке було доповнено додатковим рішенням Верховного Суду України від 02.03.2011 у справі №6-49064св10 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/14222776) витребувано від приватного підприємства "Колос Чигиринщини" та повернуто належну ОСОБА_1 земельну ділянку.

На виконання вказаних рішень судів державним реєстратором 12.08.2016 було здійснено державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку за товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством «Нібулон» та здійснено оскаржувану державну реєстрацію договору про внесення змін до договору оренди землі від 01.06.2016, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВСП «Нібулон» цієї ж земельної ділянки індексний номер 30913032.

Зі змісту ч. 3 ст. 10 Закону №1952 вбачається, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником; 4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав; 7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 18 Закон № 1952 державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Верховний Суд України у постанові від 29.09.2015 по справі №21-760а15 акцентував увагу судів, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, державним реєстратором перевірено інформацію із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав для встановлення наявності або відсутності вже зареєстрованих речових прав на об'єкт нерухомого майна, а саме щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, та не знайдено наявність речового права оренди на дану земельну ділянку за ПП «Колос Чигиринщини», тому суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідач здійснив ніби-то повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї самої земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1952 у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Оскільки відповідачем згідно інформації із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав для встановлення наявності або відсутності вже зареєстрованих речових прав на об'єкт нерухомого майна, а саме щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 - не знайдено наявність речового права оренди на дану земельну ділянку за ПП «Колос Чигиринщини», тому у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови ТОВСП «Нібулон» у здійсненні 12.08.2016 оскаржуваної державної реєстрації (індексний номер 30913032) договору від 01.06.2016 про внесення змін до договору оренди землі від 18.02.2010, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВСП «Нібулон» цієї ж земельної ділянки.

Слід зазначити, що між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» відсутній спір про право оренди вищезазначено земельної ділянки, оскільки позивачем оскаржується виключно порушення суб'єктом владних повноважень порядку здійснення державної реєстрації речових прав (подвійна реєстрація).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги вказані обставини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Частиною першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Каліновська

Повний текст постанови виготовлено 20 квітня 2017 року.