Справа № 2а-9723/12/1370
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" квітня 2017 р. м. Київ К/800/6158/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Голяшкіна О.В.

при секретарі: Слободян О.М.

за участю:

представників: позивача Тищук Л.К.

відповідача Піддубняк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Орфей" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Орфей"

до Львівської митниці Державної фіскальної служби

про скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Орфей» звернулося з позовом про визнання протиправними дій та нечинними і скасування повідомлення-рішення № 74 та 75, в яких визначено суму грошового зобов'язання по ПДВ 17403,96 грн, та донараховано ввізне мито на суму 87015,81 грн.

Позов мотивовано тим, що при ввезенні даного товару на територію України ТзОВ «Компанія Орфей» задекларувала його за кодом УКТЗЕД , що повністю відповідало законодавству, яке діяло на момент ввезення. Крім того, в Акті помилково вказано порушення підприємством митного законодавства а також невірно визначено податкове зобов'язання, а тому повідомлення-рішення є такими що підлягають скасуванню.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року, у задоволенні позву відмовлено.

Рішення судів мотивовано тим, що оспорюванні податкові повідомлення Митниця прийняла у порядку та на підставі законодавству що діяло на момент прийняття оспорюваних рішень, оскільки виявлено методологічні помилки визначення коду товару.

Не погоджуючись з прийнятими судами попередніх інстанцій рішеннями митниця звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія вбачає передбачені законом підстави для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що митницею в період з 28.08.2012р. по 05.09.2012р. проведено невиїзну документальну перевірку на предмет своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів платником податків ТзОВ "Компанія "Орфей" за ВМД від 06.06.2011р. №209040000/2011/003503.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що товар "інші іграшки з пластмаси: м'ячі дитячі…", ввезений на митну територію за ВМД від 06.06.2011р. №209040000/2011/003503 має класифікуватись за кодом, згідно із УКТЗЕД , а не за кодом, згідно із УКТЗЕД , як його було задекларовано позивачем.

Зокрема, ТзОВ "Компанія Орфей" за ВМД від 06.06.2011р. №209040000/2011/003503 ввезено товар "Інші іграшки з пластмаси: м'ячі дитячі, діаметром 115-265мм.", виробник - Dema-stil, торгова марка - Dema-stil, країна походження - Македонія, задекларований за кодом згідно з УКТЗЕД (ставка мита 0%).

Враховуючи те, що зміна коду товару, згідно із УКТЗЕД призвела до зміни ставки мита, здійснено розрахунок митних платежів за митною декларацією від 06.06.2011р. №209040000/2011/003503.

Перевіркою встановлено, що сплаті підлягає ввізне мито в сумі 87014,81грн. та податок на додану вартість в сумі 17402,96грн., що знайшли своє відображення у повідомлення-рішеннях від 27.09.2012р. №74 та 75, які надіслані позивачу в порядку ст.58 ПК України.

Відповідно п. 35 ст. 1 Митного кодексу України пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур.

Згідно п. 19 ст. 1 Митного кодексу України "митні процедури" це операції, пов'язані зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також зі справлянням передбачених законом податків і зборів.

Враховуючи зазначене, митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, і мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі МК відповідно до заявленого митного режиму.

Згідно ст. 69 Митного кодексу України незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи.

Вищенаведене свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Відповідно до ст. 265 Митного кодексу України порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України .

Згідно з визначеною Порядком здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 9 квітня 2008 року № 339 на виконання вимог статті 265 МК, процедурою контроль за правильністю визначення митної вартості товарів після закінчення їх митного контролю, митного оформлення та пропуску через митний кордон України здійснюється митними органами, зокрема, шляхом проведення камеральної перевірки. У разі коли в результаті здійснення такого контролю виявлено обставини, що вплинули на рівень задекларованої митної вартості таких товарів, митний орган приймає рішення про визначення їх митної вартості за встановленою ДМСУ формою. У разі заниження податкового зобов'язання та його непогашення протягом 10 днів з дати надходження рішення митного органу про визначення митної вартості товару зазначений орган самостійно вживає заходів для донарахування сум податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановленому Законом № 2181-ІІІ порядку.

Враховуючи вищезазначене, за наслідками перевірки правильності визначення митної вартості товарів можуть бути донараховані обов'язкові платежі.

За змістом п. 10.3 ст. 10 Закону України від 3 квітня 1997 року № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (чинного на час виникнення спірних відносин) платники податку, які імпортують товари (супутні послуги) на митну територію України для їх використання або споживання на митній території України, відповідають за дотримання правил надання інформації для розрахунку бази оподаткування (суми податку, належного до сплати) митному органу.

Відповідно до п.п. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ якщо згідно з нормами цього пункту сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податкового зобов'язання та має право на оскарження цієї суми в порядку, встановленому зазначеним Законом.

Згідно з цим підпунктом контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі, якщо внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання.

Відповідно до ст. 88 Митного кодексу України на декларанта покладено обов'язок надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур.

Статтею 313 МК України передбачено, що класифікація товарів , тобто віднесення товарів класифікаційних угрупувань, зазначених в УКТЗЕД, є виключною компетенцією митних органів

Таким чином, якщо митні органи, приймаючи вантажну митну декларацію, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мають правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару, за виключенням випадку коли така помилка була наслідком протиправних дій імпортера, зокрема, зазначення у вантажній митній декларації недостовірних відомостей.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України, зокрема у постановах від 05.03.2013 року (справа №21-36а13), від 10.12.2013 року (справа №21-407а13).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, свій висновок мотивував тим, що товар ввезений позивачем на митну територію мав бути класифікований за іншим кодом УКТЗЕД ніж вказаним у декларації.

Проте, суди попередніх інстанцій погоджуючись із висновками митного органу стосовно помилкової класифікації товару позивачем при його ввезенні на митну територію України не встановили чи була така помилка наслідком протиправних дій імпортера, зокрема, зазначення у вантажній митній декларації недостовірних відомостей.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій не досліджено зазначені вище обставини, допущено помилку у застосуванні норм матеріального та процесуального права, а відтак зроблено передчасний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

Вищий адміністративний суд України зазначає, що, оскільки, допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення спору та не можуть бути усунені судом касаційної інстанції, всі винесені судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого слід врахувати викладене та вирішити спір відповідно до закону.

Керуючись статтями 221, 223, 227, 230, 231, 254 КАС України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Орфей" задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді: В.Ф. Мороз

О.В. Голяшкін

О.Є Донець