Справа № 2а-1485/11/2670
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року м. Київ К/800/17736/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (головує в судовому засіданні),
Головчук С.В., Заїки М.М., секретаря судового засідання Ковтонюка С.Д., за участі позивача, представника відповідача - ОСОБА_4, представника третьої особи - Артеменко Є.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_6 до Конституційного Суду України, третя особа - Кабінет Міністрів України, про стягнення заборгованості,

за касаційною скаргою Конституційного Суду України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2016 року,

встановив:

У січні 2006 року ОСОБА_6 звернувся з позовом до Конституційного Суду України про стягнення заробітної плати, довічного грошового утримання, матеріальної допомоги за період з 2002 по 2004 роки, вересень - грудень 2005 року на загальну суму 97953,41 грн; вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку в розмірі 72169,65 грн; суми компенсації за несвоєчасно виплачені кошти з урахуванням індексу інфляції за період з 2002 по 2004 роки, вересень - грудень 2005 року в розмірі 312412,22 грн (з урахуванням останньої заяви про уточнення позовних вимог від 1 жовтня 2015 року).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2016 року, позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто на користь ОСОБА_6 недонараховані та недовиплачені кошти заробітної плати, довічного утримання, матеріальної допомоги за період 2002 - 2004 роки, вересень - грудень 2005 року на загальну суму 97953,41 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_6 суму недонарахованої та недовиплаченої вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку в розмірі 72169,65 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_6 суму компенсації за несвоєчасно виплачені кошти з урахуванням індексу інфляції за період 2002 - 2004 років, вересень - грудень 2005 року в розмірі 312412,22 грн. Присуджено за рахунок бюджетних асигнувань Конституційного Суду України на користь ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 15873,00 грн.

У касаційній скарзі Конституційний Суд України, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування усіх обставин справи, просить оскаржувані судові рішення скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Скаргу мотивує тим, що Законом України «Про статус суддів» передбачено систему оплати праці суддів без визначення конкретного розміру посадового окладу, а також назв, складу, розмірів надбавок та доплат, оскільки останні встановлюються Кабінетом Міністрів України на поточний рік, враховуючи фінансування з Державного бюджету. У зв'зку з цим при розрахунку позивачу заробітної плати, довічного грошового утримання, матеріальної допомоги, відповідач керувався положеннями статті 44 Закону України «Про статус суддів» з урахуванням нормативно-правових актів КМУ щодо оплати праці суддів, згідно з якими всі надбавки встановлюються у відсотковому розмірі від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас. Також зазначає, що надбавка за вислугу років є не тільки самостійною надбавкою, яка розраховується в залежності від посадового окладу та кваліфікаційного класу, а й складовою для розрахунку надбавки за особливий характер роботи та інтенсивність праці.

Від позивача надійшли письмові заперечення проти касаційної скарги, в яких просить її відхилити та залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, ОСОБА_6 у вересні 1996 року призначений суддею Конституційного Суду України, звільнений з посади у відставку рішенням VII з'їзду суддів України від 3 листопада 2005 року, з 4 листопада 2005 року йому призначено довічне грошове утримання судді у розмірі 90 % заробітної плати за останньою посадою.

Стаж роботи позивача на посаді судді становить 27 повних років.

Щомісячна заробітна плата позивача перед звільненням складалась з посадового окладу, доплати за кваліфікаційний клас, доплати за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за інтенсивність праці, надбавки за високі досягнення у праці та виконання особливо важливої роботи, надбавки за напруженість і складність роботи, надбавки за вчену ступінь, надбавки за таємність, надбавки за почесне звання «Заслужений юрист України» та щомісячної премії (усього 9769,81 грн).

Позивач вважав, що за своїм статусом і вислугою років на посаді судді він має право на отримання надбавки за вислугу років у розмірі 40% від щомісячного заробітку, однак така надбавка нараховувалась йому відповідачем лише від посадового окладу, доплати за кваліфікаційний клас та військове звання, а не на всі складові його заробітної плати, що, на думку позивача, суперечить положенням статті 44 Закону України «Про статус суддів» та призвело до щомісячного недоотримання ним заробітної плати.

За розрахунками позивача, загальна сума невиплаченої заробітної плати, довічного грошового утримання, матеріальної допомоги за період 2002-2004 роки та вересень-грудень 2005 року з урахуванням надбавок на отримані премії становить 97953,46 грн. Оскільки при нарахуванні та виплаті позивачу вихідної допомоги така розраховувалась виходячи із суми заробітку 9769,81 грн, а за кожен рік вислуги (усього 27) йому недоплачено 2672,95 грн, сума недоплати вихідної допомоги судді становить 72169,65 грн.

Компенсація за несвоєчасно виплачені кошти з урахуванням індексу інфляції підлягає нарахуванню за кожен місяць окремо та має виплачуватись на ненараховані суми надбавок за вислугу років, надбавок за інтенсивність праці, недонарахованої премії (за умови наявності коштів), ненараховані суми довічного утримання, ненараховані суми матеріальної допомоги, що в цілому складає 312412,22 грн.

За ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2014 року у справі призначалась судово-економічна експертиза, за наслідками проведення якої Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз 28 листопада 2014 року складено висновок №11596/14-45.

У подальшому ухвалою адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2015 року у справі призначено повторну судову-бухгалтерську експертизу, за її результатами 19 серпня 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро економіко-правових експертиз» складено висновок №53-8/15.

Приймаючи рішення про задоволення позову в повному обсязі, суди виходили з того, що надбавка за вислугу років має нараховуватися позивачу не лише від посадового окладу і доплати за кваліфікаційний клас, а й з урахуванням всіх інших доплат і надбавок, які передбаченні чинним законодавством та входять до загальної суми його щомісячної заробітної плати.

Згідно з частиною першою статті 29 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 16 жовтня 1996 року №422/96-ВР судді Конституційного Суду України одержують заробітну плату та користуються іншими видами матеріального забезпечення, встановленими законами України щодо статусу суддів.

Відповідно до частини першої та другої статті 44 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-XII (що діяв на час виникнення спірних правовідносин) заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

Частиною четвертою статті 44 Закону України «Про статус суддів» визначено, що суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України «Про статус суддів» гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 18 жовтня 2005 року №3-р/2005 «Про оплату праці суддів Конституційного Суду України» вказав на те, що суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років, яка нараховується у відсотковому розмірі від загальної суми щомісячного заробітку що складається з посадового окладу, доплат за кваліфікаційні класи та інших надбавок.

У пункті 7.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 Суд зазначив, що запроваджений порядок обчислення щомісячної надбавки за вислугу років суддів (від посадового окладу судді замість загальної суми щомісячного заробітку) призвів до зменшення її суми, оскільки посадовий оклад є лише частиною щомісячного заробітку судді. Відповідно наслідком такого зменшення є зменшення його заробітної плати і зниження існуючих гарантій незалежності суддів.

Тобто Конституційний Суд України дійшов висновку, що обчислення надбавки за вислугу років від посадового окладу судді є зменшенням заробітної плати судді та зниженням гарантій незалежності суддів.

Таким чином, суди правильно виходили з того, що до щомісячного заробітку судді, який має бути врахований при обчисленні надбавки за вислугу років, включається не лише посадовий оклад, доплата за кваліфікаційний клас, а й усі інші доплати і надбавки, які обчислюються з посадового окладу, та на отримання яких позивач мав право і які йому були встановлені.

Крім того, у справі №2а-32-1/08 за позовом ОСОБА_6 до Конституційного Суду України про стягнення сум заробітної плати та довічного грошового утримання за інший період, рішення в якій набрали законної сили, суди встановили, що статус позивача та його стаж роботи дає йому право на отримання надбавки за вислугу років у розмірі 40% від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Судами встановлено, що згідно з даними Довідок про дохід ОСОБА_6, крім посадового окладу, доплати за кваліфікаційний клас (вищий), та доплати за військове звання (генерал-полковник), надбавки за вислугу років, позивачу виплачувалися: надбавка за інтенсивність праці, надбавка за високі досягнення в праці та використання особливо важливої роботи, надбавка за напруженість та складність, надбавка за вчену ступінь кандидата наук, надбавка за почесне звання «Заслужений юрист», надбавка за таємність, а також премії.

У зв'язку з неправильністю визначення відповідачем щомісячного заробітку позивача за період 2002-2004 років та вересень-грудень 2005 року, суди встановили, що йому було недонараховано суми заробітної плати, довічного утримання, матеріальної допомоги, вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку, що також нормативно підтверджено експертом у його висновку від 19 серпня 2015 року.

За таких обставин, суди дійшли правильного висновку про стягнення на користь ОСОБА_6 недонарахованих та недовиплачених коштів заробітної плати, довічного утримання, матеріальної допомоги за спірний період у розмірі 97953,41 грн, вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку в розмірі 72169,65 грн та суми компенсації у зв'язку з несвоєчасністю виплати цих коштів в розмірі 312412,22 грн.

В процесі розгляду справи в судах попередніх інстанцій відповідач та третя особа не надали аргументованих заперечень з приводу розрахунків заборгованості, конкретних доводів непогодження не висловили.

Касаційна скарга теж не містить посилань щодо неправильності розрахунку сум, присуджених на користь ОСОБА_6, а решта доводів відповідача обґрунтовано спростовані судами попередніх інстанцій.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Конституційного Суду України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.

Головчук С.В.

Заїка М.М.