Справа № 199/9435/16-а(2а/199/37/17)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2017 рокусправа № 199/9435/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2017 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у грудні 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі № 73 від 28.11.2016 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII (в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001) та зобовязати Лівобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі призначити пенсію за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII та виплачувати її з 22.11.2016, виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, без обмеження максимального розмірі пенсії.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працює на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області.

ОСОБА_1 22 листопада 2016 року звернувся до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Як вбачається з відповіді УПФУ, рішенням комісії з питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії, № 73 від 28.11.2016 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки стаж за вислугу років складає 14 років 02 місяці 06 днів, тоді як відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» необхідний стаж складає 23 роки. Крім того, враховуючи положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015, з 01 червня 2015 року пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не призначається.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII передбачає, що прокурори та слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів та слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 збільшено стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, що є звуженням прав позивача у розумінні Конституції України.

Проте суд апеляційної інстанції доходить висновку про необґрунтованість таких висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

З набранням чинності 15 липня 2015 року Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 втратили чинність положення статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 (частина третя, четверта, шоста та одинадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 втратили чинність з 15 грудня 2015 року) щодо пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих.

Згідно з частиною 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 у редакції, чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії за вислугу років, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме із записів з трудової книжки, ОСОБА_1 у період з 01.09.1994 по 20.08.2002 безперервно проходив службу в органах внутрішніх справ, стаж роботи складає 7 років 11 місяців 19 днів. Також судом встановлено, що стаж роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури станом на 22.11.2016 складає 14 років 02 місяці 25 днів.

Отже, станом на момент звернення ОСОБА_1 з заявою про призначення пенсії за вислугу років, стаж вислуги років останнього склав 22 років 2 місяці 14 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про відсутність законних підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та правомірність відмови Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» виникає у особи не з моменту вступу на службу до органів прокуратури, а за умови відповідності певним вимогам, що встановлені у законі, чинному на момент звернення до Пенсійного органу з заявою про призначення пенсії.

Разом з тим, посилання апелянта на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015, колегія суддів знаходить необґрунтованим, адже в даних спірних правовідносинах застосуванню підлягають норми спеціального закону, якими передбачено право особи на призначення пенсію за вислугу років, а саме Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому вбачаються підстави для скасування постанови та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі задовольнити.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2017 року в адміністративній справі № 199/9435/16-а скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 20 квітня 2017 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова