Справа № 206/616/17
Суддя: Сухоруков А. О.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 206/616/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

"06" квітня 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Пучковій О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у м. Дніпро лейтенанта поліції ОСОБА_2 про оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

03 лютого 2017 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним адміністративним позовом.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23 січня 2017 року Інспектором Управління патрульної служби у м. Дніпро лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення вимог п. 8.4. Правил дорожнього руху. Свої дії відповідач мотивував тим, що він, нібито, порушив вимоги знаку 4.2. «Рух направо», поїхавши наліво, на перехресті вул. Гоголя та вул. Чернишевського у м. Дніпро. Під час розгляду справи він не погоджувався з відповідачем стосовно правопорушення, що йому інкримінували, намагався подати клопотання про перенесення розгляду справи у звязку з тим, що йому необхідно ознайомитися з матеріалами справи, право на що йому, як особі, що притягається до адміністративно відповідальності, надано ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, йому була необхідна юридична допомога, тобто право на захист. Але відповідач не відреагував на його клопотання та виніс зазначену постанову. Окрім того, з ним у автомобілі знаходився друг, ОСОБА_3, який все бачив і міг бути допитаний як свідок. На його пропозицію щодо допиту вищевказаної особи як свідка відповідач теж жодної уваги не звернув. Безпідставно ігноруючи клопотання особи, що притягається до адміністративної відповідальності, порушуючи її права (у тому числі і конституційне право на захист), ігноруючи фактично наявні докази відповідач грубо порушив порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення. Таким чином, постанова винесена відповідачем не у спосіб, що передбачений законодавством та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

На підставі викладеного позивач просить суд визнати Постанову ЕАА №052567 від 23.01.2017 року, що винесена Інспектором Управління патрульної служби м. Дніпра лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно нього за ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення незаконною, необґрунтованою та скасувати її (а.с.1-3).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що він був зупинений поліцейськими, які повідомили, що він порушив правила дорожнього руху. По дорозі він не міг самостійно встановити порушення, тому попросив надати докази про порушення. Інспектор надав запис з камери по якій не видно хто саме порушив. Просив відкласти розгляд справи, але всі проігнорували. Коли він приїхав до поліції з проханням надати йому відеозапис для огляду, то надали відео лише з моменту розмови з поліцейськими, правопорушення на відео відсутнє. Не має доказів, що було порушено знак. Йому відомі ті вулиці і він не міг порушити правила дорожнього руху.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення проти позову в яких просить відмовити у задоволенні позову. В запереченні зазначає, що під час патрулювання 23.01.2017 року відповідачем був помічений автомобіль марки Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1, який не виконав вимогу наказового знаку 4. 2 «Рух праворуч», чим порушив вимоги правил 4.2 Розділ 33 Правил, а саме здійснив рух у іншому напрямку. Відповідачем було встановлено наявність адміністративного правопорушення. передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення дорожніх знаків, вчинюване позивачем, та що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався правилами дорожньою руху, КУпАП, в постанові описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП. Ст. 33 КУпАП. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано, та слід зазначити, що всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача. Весь час у інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 працювала нагрудна відеокамера, яка фіксувала весь процес оформлення адміністративного правопорушення. Стосовно посилання позивача на факт неприйняття клопотання про перенос розгляду справи зауважимо, що клопотання було прийнято поліцейським від позивача у письмовому вигляді, та позивач був ознайомлений з відеозаписом скоєного ним правопорушення та на підставі цього була винесена постанова згідно ст.. 258 КУпАП. Ст. 33 КУпАП, підстав для перенесення розгляду справи не було, так як був наявний факт адміністративного правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, вчиненого позивачем. Стосовно розгляду справи безпосередньо на місці вчиненого правопорушення треба зазначити наступне. Постановою Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року по справі № 203/2730/16-а були роз'яснені аспекти щодо законності розглядання поліцейським справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу (а.с.18-20).

Вислухавши доводи та пояснення позивача, доводи відповідача викладені у запереченні, допитавши свідка, оглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги, з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні.

Судом встановлено, 23 січня 2017 року інспектором УПП в м. Дніпропетровськ, лейтенантом поліції 3 роти 3 батальйону ОСОБА_2 винесена постанова Серія ЕАА № 052567, відповідно до якої ОСОБА_1 керуючи автомобілем Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вулиць Гоголя і Чернишевського не виконав вимогу знаку 4.2 (рух направо), а саме поїхав наліво, чим порушив п. 8.4г ПДР, скоїв адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті пятдесят пять) гривень (а.с.4.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Керуючись ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 6 ст. 71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Інспектором УПП в м. Дніпропетровськ, лейтенантом 3 роти 3 батальйону ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було складено постанову про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, не виконав вимогу знаку 4.2 (рух направо) чим порушив п. 8.4.г. ПДР України.

Проте для таких висновків не має підстав. При розгляді справи не доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, тож посадовою особою не було з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він в той момент їхав з позивачем ОСОБА_1 Їхали вони з вул. Комсомольської до Придніпровську. Він особисто відволікся від дороги, бо заснув, прокинувся, коли почув поліцію. Зупинили їх напроти Будівельної академії. Поліцейський почав говорити, що порушили знак дорожнього руху. Позивач просив перенести розгляд справи, але поліцейські відмовили. Попросили подивитися відео, але на ньому нічого не видно. Не видно яка машина проїхала, якого коліру лише силует. На прохання позивача матеріали правопорушення надані не були.

Також відповідач на адресу суду у якості доказу надав відеозапис з нагрудної камери, проте з наданого відео не можливо встановити наявність правопорушення.

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248). Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема , необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити, зокрема найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Дане правопорушення не знайшло підтвердження.

Відповідно до п. 8.4.г Правил дорожнього руху, які затверджено постановок Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, наказові знаки показують обовязкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Знак 4.2 "Рух праворуч" дозволяє рух лише праворуч. Дія знака не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знака поширюється на перехрещення проїзних частин, перед якими він встановлений.

При складанні постанови не були зясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення (проступку), за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Викладені в спірній постанові про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 052567 від 23 січня 2017 року обставини в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, жодних допустимих доказів їх достовірності відповідачем надано не було.

Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку про відсутність події та складу правопорушення, у якому позивача визнано винним оскаржуваною постановою про адміністративне правопорушення ЕАА № 052567 від 23 січня 2017 року, якою за ч. 1 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 255,00грн.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 258, 268, 287, 288, 289 КУпАП ст.ст. 3, 11, 17, 18, 19, 69-71, 159-163, КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 23 січня 2017 року серії ЕАА № 052567 якою за ч.1 ст.122 КУпАП на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 255,00грн., справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя А.О. Сухоруков