Справа № 826/26784/15
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

18 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Ганечко О.М. Коротких А.Ю.

при секретарі Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києва на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києва про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві та, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу від 19 листопада 2015 № Ф, визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій від 10 грудня 2015 року № , визнати протиправним та скасувати податкове повідомленням-рішенням від 10 грудня 2015 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року позов задоволено частково: Визнано протиправною та скасовано вимогу Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 19 листопада 2015 № Ф. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10 грудня 2015 року № . Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві від 10 грудня 2015 № . В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Державна податкова інспекція у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що Державною податковою інспекцією у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві було винесено наказ від 13 жовтня 2015 року № 1892 про проведення планової виїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, з тривалістю перевірки в 10 робочих днів з 22 жовтня 2015 року; терміни проведення перевірки продовжувалися на 5 робочих днів, згідно наказу № 1997 від 06 листопада 2015 року.

На підставі вказаного наказу було виписано повідомлення від 13 жовтня 2015 року №171/Б/17-225, яке разом з наказом 23 жовтня 2015 року було вручено позивачу.

В період з 23 жовтня 2015 року по 12 листопада 2015 року Державною податковою інспекцією у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві була проведена документальна планова виїзна перевірка платника податків, який провадить незалежну професійну діяльність (приватного нотаріуса) ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 19 листопада 2015 року №785/26-57-17-01/НОМЕР_3, яким встановлені наступні порушення:

- порушення порядку № 481 від 16 вересня 2013 року - неналежне ведення книги обліку доходів і витрат (приватного нотаріуса) ОСОБА_2;

- п. 178.2, 178.3 ст. 178, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 3 299,19 грн., в т.ч. за 2012 рік - 823,73 грн., за 2013 рік - 1203,56 грн., за 2014 рік - 1271,90 грн.;

- п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, підпункту «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України;

- абзацу 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08 липня 2010 року, в результаті чого занижено суму єдиного соціального внеску, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 189 678,06 грн., в т.ч. за 2012 рік - 59 117,74 грн., за 2013 рік - 62 976,54 грн., за 2014 рік - 67 583,78 грн.

На підставі акта перевірки акт від 19 листопада 2015 року № 785/26-57-17-01/НОМЕР_3 відповідачем прийняті наступні рішення:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19 листопада 2015 року № Ф, згідно якої станом на 19 листопада 2015 року заборгованість (недоїмка) зі сплати єдиного внеску становить 189 678,06 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10 грудня 2015 року № , згідно якого до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 9 483,90 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 10 грудня 2015 року № , яким нараховано суму грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 4 633,99 грн.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом п.п. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником у межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно з п. 178.3 ст. 178 Податкового кодексу України оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Відповідно до п. 178.2 ст. 178 ПК доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу.

Ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у п. 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри (п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України).

З аналізу наведених норм слідує, що приватний нотаріус є самозайнятою особою, яка здійснює незалежну професійну нотаріальну діяльність, доходи від якої оподатковуються за ставками податку, визначеними для оподаткування доходів фізичних осіб, а база оподаткування визначається як різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Платники єдиного внеску, зазначені у п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень стали висновки податкового органу (стор. 9 - 11 акта перевірки), зокрема, про завищення витрат та заниження оподаткованого (чистого) доходу, у зв'язку з включенням до складу витрат сплату комунальних послуг за нежитлове приміщення, яке не перебуває у власності позивача, а орендується ним, на суму 19 406,98 грн., а саме: за 2012 рік - 4 845,41 грн., за 2013 рік - 7 079,85 грн., за 2014 рік - 7 481,72 грн., що стало наслідком донарахування податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 3 299,19 грн. Крім того, заниження оподаткованого (чистого) доходу призвело до заниження єдиного соціального внеску на суму 189 678,06 грн.

Згідно із абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п. 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Отже, приватний нотаріус є самозайнятою особою, яка здійснює незалежну професійну нотаріальну діяльність, доходи від якої оподатковуються за ставками податку, визначеними для оподаткування доходів фізичних осіб, а база оподаткування визначається як різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса.

Разом з тим, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, тобто, базою нарахування єдиного внеску також є різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса.

З матеріалів справи вбачається, що при здійсненні перевірки та прийнятті спірних рішень працівники податкового органу керувались Узагальнюючою податковою консультацією щодо деяких питань оподаткування фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (приватних нотаріусів, адвокатів), затвердженою наказом Державної податкової служби України від 24 грудня 2012 року № 1185.

У вказаній консультації визначено, що з метою забезпечення дотримання загальних принципів оподаткування, передбачених ст. 4 Податкового кодексу України, при визначенні сукупного чистого доходу доцільно враховувати витрати приватних нотаріусів, які пов'язані з організацією нотаріальної діяльності та обумовлені вимогами Закону України «Про нотаріат», а також наведено невичерпний орієнтовний перелік витрат, які можуть бути віднесені до витрат, які враховуються при визначенні оподатковуваного доходу.

В Узагальнюючій податковій консультації щодо витрат приватного нотаріуса, затвердженої наказом ДФС України від 30 грудня 2013 року № 884 зазначено, що при визначенні сукупного чистого доходу приватних нотаріусів, крім витрат, перелічених у наказі ДПС України від 24 грудня 2012 року № 1185, можуть також враховуватись витрати на: комунальні витрати (електро-, газо-, тепло-, водопостачання) на утримання робочого місця приватного нотаріуса, у разі якщо це нежитлове приміщення є власністю приватного нотаріуса.

При цьому, на переконання працівників податкового органу, здійснені позивачем витрати на сплату комунальних послуг за орендоване приміщення не враховуються при визначенні сукупного чистого доходу приватних нотаріусів.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком відповідача, з огляду на те, що вказана консультація має рекомендаційних характер, і наведений у ній перелік не є вичерпним, що свідчить про можливе віднесення до необхідних витрат незалежної професійної діяльності і інших витрат, якщо вони відповідають вимогам п. 178.3 ст. 178 Податкового кодексу України.

Відповідно до визначення витрат незалежної професійної діяльності, наведеного у п. 178.3 Податкового кодексу України, необхідно у кожному окремому випадку аналізувати здійснені витрати за критеріями можливості використання придбаних товарів (робіт, послуг) у незалежній професійній діяльності, ділової мети їх придбання, впливу цих витрат на отримання доходу, й за умови відповідності таким критеріям придбані товари (роботи, послуги) й здійснені витрати слід вважати такими, що необхідні для провадження незалежної професійної діяльності.

Як вбачається з акта перевірки, позивач здійснює нотаріальну діяльність в орендованому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, згідно договорів оренди № 01 від 01 грудня 2012 року, № 01 від 01 січня 2013 року, № 01 від 01 січня 2014 року, орендодавець ФОП ОСОБА_3

Крім того, в акті перевірки зазначено, що згідно пп. 1.1 п.1 Договорів оренди нежитлового приміщення №01 (від 01 січня 2012 року, від 01 січня 2013 року, від 01 січня 2014 року) орендар сплачує орендодавцю орендну плату та вартість комунальних послуг та електроенергії.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що витрати позивача пов'язані із сплатою комунальних послуг, відносяться до витрат на утримання робочого місця приватного нотаріуса, яке орендується згідно договорів оренди, відтак, є витратами необхідними для здійсненням нотаріальної діяльності, що, в свою чергу безпідставно, не враховано контролюючим органом під час проведення перевірки. Відповідно, позовні вимоги про скасування оскаржуваних рішень є законними і обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Разом з тим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в порядку передбаченому ст. ст. 88, 94 КАС України колегія суддів зазначає.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року задоволено клопотання апелянта та відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на оскаржувану постанову до моменту постановляння рішення по справі.

Враховуючи те, що рішення у справі ухвалено не на користь апелянта, судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 535 грн. 92 коп. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києва.

Керуючись ст. ст. 41, 88, 94, 160, ч. 4 ст. 196, ст. ст. 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києва - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року - без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києва (, адреса: вул. Верховинна, 9, м. Київ, 03115) на користь Державного бюджету України (стягувач: Державна судова адміністрація України, р/р 0001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 535 (п'ятсот тридцять п'ять) грн. 92 (дев'яносто дві) коп.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Повний текст ухвали виготовлено 19 квітня 2017 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Ганечко О.М.

Коротких А. Ю.