Справа № 826/15565/13-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року м. Київ К/800/18413/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я.,

розглянула у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2014 у справі №826/15565/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Центренергобуд» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2014, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Центренергобуд» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 20.09.2013 №4074/10/26-56-18-04-05.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві 01.04.2014 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 04.04.2014 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2014 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, пунктів 48.1, 48.2, 48.3 статті 48 Податкового кодексу України, статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Центренергобуд» засобами телекомунікаційного зв'язку надіслано до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2013 року разом з додатками №1, №5 та реєстром виданих та отриманих податкових накладних.

Згідно з квитанцією №2 вказані електронні документи доставлено до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві 19.09.2013 та зареєстровано за № та №.

Рішенням Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, викладеним у листі від 20.09.2013 №4074/10/26-56-18-04-05 повідомлено позивача про невизнання податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2013 року разом з додатками №1 та №5 податковою звітністю та запропоновано надати нову податкову декларацію, оформлену належним чином.

Підставою для відмови в прийнятті декларації стало порушення позивачем вимог пункту 48.3 статті 48, пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України, що полягало в невірному зазначенні обов'язкового реквізиту щодо місцезнаходження платника податків.

За висновками податкового органу позивачем зазначено недостовірну податкову адресу платника податку, оскільки Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Центренергобуд» не знаходиться за адресою реєстрації, що підтверджується результатами здійснених заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження, зокрема, повідомленням від 24.09.2013 №2407/9/26-56-18-05-20 про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням.

Відповідно до статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація (розрахунок) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначеним Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та /або сплати податкових зобов'язань. Додатки до декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно з пунктом 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Відповідно до пункту 48.2 статті 48 Податкового кодексу України обов'язкові реквізити це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України серед обов'язкових реквізитів, які повинна містити податкова декларація, визначено місцезнаходження (місце проживання) платника податків.

Відповідно до пункту 48.7 статті 48 Податкового кодексу України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією.

Згідно з пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

З наведених законодавчих положень випливає, що зазначення у податковій декларації недостовірних відомостей обов'язкових реквізитів, зокрема щодо місцезнаходження платника податків, може бути підставою для невизнання такої податкової декларації податковою звітністю.

Як вбачається зі встановлених судами попередніх інстанцій обставин, у рядку 06 «Податкова адреса» податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2013 року адресою місцезнаходження Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Центренергобуд» зазначено: «вулиця Сирецька, буд. 27-А м. Київ, Київська область, 04073», що відповідає даним Єдиного держаного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до частини другої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі, належать відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Таким чином, відомості про місцезнаходження платника податку, які були зазначені позивачем у податковій декларації за серпень 2013 року вважаються достовірними у розумінні частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». За таких обставин, подана позивачем звітність відповідає вимогам законодавства.

В той же час, чинним законодавством не передбачено повноважень податкового органу не визнавати декларації податковою звітністю за встановлення відсутності юридичної особи за місцем її реєстрації.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає, що висновки судів попередніх інстанцій щодо протиправності рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві щодо невизнання податковою звітністю податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2013 рік та додатків №1 та №5 є обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2014 у справі №826/15565/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ І.Я. Олендер