Справа № 805/4059/16-а
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2017 р. Справа №805/4059/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Кірієнка В.О.,

при секретарі Шерстюк Н.А.

за участю сторін

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техремпоставка» до Марїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги №1233-17 від 11.05.2016року, податкових повідомлень-рішень від 07.10.2016року за №, № та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Техремпоставка», звернувся до суду з позовом до Марїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги №1233-17 від 11.05.2016року, податкових повідомлень-рішень від 07.10.2016року за №, № та зобовязання вчинити певні дії.

З урахуванням уточнень до позову, представник позивача просив визнати протиправними та скасувати податкову вимогу №1233-17 від 11.05.2016року, податкові повідомлення-рішення від 07.10.2016року за №, № та зобовязати внести зміни до інтегрованих карток платника шляхом спрямування розподіленої в погашення пені суми у розмірі 6 760,76грн. за призначенням платежу, вказаному у платіжних дорученнях від 28.02.2017року за №, від 26.01.2017року за №, від 26.01.2017року за №.

Позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення від 07.10.2016року за №, № та податкова вимога №1233-17 від 11.05.2016року суперечать нормам чинного законодавства, посилаючись на норми Податкового кодексу України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VII), розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція» від 2 грудня 2015 року № 1275-р (надалі Розпорядження № 1275-р). Крім того, позивач посилався на неправомірність нарахування пені в розмірі 6 760,76грн. за несвоєчасну сплату штрафних санкцій, що нараховані товариству контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями, які знаходяться в судовому або адміністративному оскаржені, у звязку з чим згідно приписів Податкового кодексу не є узгодженими податковими зобовязаннями платника податків.

Представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах наполягав, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач, в письмових запереченнях проти позовних вимог заперечує, вважає доводи позивача необґрунтованими, такими що не підлягають задоволенню з огляду на те, що платник податків порушив терміни сплати самостійно визначеного грошового зобовязання по орендній платі за квітень, травень 2016 року, у звязку з чим йому були нараховані штрафні санкції та пеня. В судовому засіданні представник відповідача просив в позовних вимогах відмовити в повному обсязі.

Дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, заслухавши доводи представників сторін, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Техремпоставка» зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 31366910 та зареєстроване за юридичною адресою: 85612, м. Курахове, вул. Плеханова, буд.34, що не є спірним в цій справі, знаходиться на податковому обліку в Марїнській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивачем було подано податкові декларації з орендної плати з юридичних осіб № від 11.02.2016 р. та № від 11.02.2016 р., згідно з яким податкове зобовязання з орендної плати з юридичних осіб за 2016 року складає 28 763 699,01грн. та 879 018,70 грн.(т.1 а.с.38-44).

Водночас, 27.12.2016року позивачем надані уточнюючі податкові декларації з орендної плати з юридичних осіб за № та за №, якими платником нараховано до зменшення податкового зобовязання за березень, квітень, травень та частково червень 2016року в розмірі 7 750 218,91грн. та 236 846,71грн. (т.1 а.с.165-176).

08.08.2016 р. позивачем було отримано податкову вимогу №1233-17 від 11.05.2016 р. про сплату податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб за квітень 2016року на загальну суму 2 465 700 грн. 15 коп.

Не погоджуючись з зазначеною податковою вимогою платником податку було надано скаргу від 10.08.2016р. за №124 до Головного управління ДФС у Донецькій області, але рішенням Головного управління ДФС у Донецькій області від 02.09.2016 р. №4937/10/05-99-17-01-13-4 скарга позивача була залишена без задоволення, а податкова вимога без змін.

15.09.2016 р. платник податку звернувся із скаргою від 15.09.2016 р. за №148 до Державної фіскальної служби України, проте, рішенням від 06.10.2016 р. за №21828/6/99-99-17-01-15 скаргу позивача було залишено без задоволення, а податкову вимогу №1233-17 від 11.05.2016 р. - без змін.

27.09.2016 р. відповідачем було проведено камеральні перевірки позивача щодо своєчасності сплати орендної плати з юридичних осіб за 2016рік.

За результатами перевірки податковим органом складено акти перевірки від 27.09.2016 р. №1209/12-0/31366910 та від 27.09.2016 р. №1210/12-0/31366910, висновками яких встановлені порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобовязання з орендної плати за землю з юридичних осіб за квітень, травень 2016року.

07.10.2016 р. податковим органом винесені податкові повідомлення-рішення від 07.10.2016 р. за №, яким платнику податку нараховано штраф у загальній сумі 479 394 грн. 99 коп. та від 07.10.2016 р. за №, яким платнику податку нараховано штраф у загальній сумі 14 650 грн.31 коп.

17.10.2016 р. платником податку надано скарги від 17.10.2016 р. №164 та №166 на вищезазначені податкові повідомлення-рішення до Головного управління ДФС у Донецькій області, яке своїм рішенням від 16.12.2016 р. за №7297/10/05-99-10-01-12-1 скаргу залишило без задоволення.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ(надалі - Закон № 1669-VII).

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Нормою пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до статті 59.1 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу. При цьому, відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення. У свою чергу, відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до матеріалів справи відповідач знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції (далі - АТО), а саме, в м. Курахове та с. Дачне Донецької області.

Статтею 6 Закону № 1669-VII (в редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що під час проведення АТО суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО, звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Період проведення АТО - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення АТО або військових дій на території України (абзац перший статті 1 Закону № 1669).

З аналізу зазначених норм Закону № 1669-VII та Податкового кодексу України (надалі ПКУ) вбачається, що зазначеним Законом встановлено пільги щодо орендної плати за землю, що сплачується на відповідній території, а саме щодо податку який сплачується суб'єктами господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО. Зазначені норми Закону № 1669-VII не суперечать вимогам ПКУ.

Перелік земельних ділянок державної та комунальної власності, на які розповсюджуються пільги, встановлені статтею 6 Закону № 1669-VII, визначається виходячи з переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, згідно переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до вимог пункту 5 статті 11 Закону № 1669-VII.Остаточний перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, буде затверджено у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції.

Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1053-р від 30 жовтня 2014 року, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. В подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Тобто, зазначене розпорядження Кабінету Міністрів України було чинним та не скасовувалось, дія якого лише була зупинена на відповідний час.2 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Зазначене розпорядження опубліковано 8 грудня 2015 року на єдиному веб-порталі органів виконавчої влади України «Урядовий портал».

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053».

Суд зазначає, що вказаними розпорядженнями затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція з початку її проведення та на теперішній час.

Згідно з додатками до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р та № 1053-р від 30 жовтня 2014 року, до зазначених населених пунктів належить м. Курахове та с. Дачне.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність на адміністративній території м. Курахове та с. Дачне Донецької області у населених пунктів, на території яких здійснювалась та здійснюється антитерористична операція, земельні ділянки також розташовані в м. Курахове та с. Дачне, період проведення антитерористичної операції триває, пільги, встановлені статтею 6 Закону № 1669-VII, поширюються на позивача як платника земельного податку, який перебував та перебуває на території проведення антитерористичної операції.

Крім того, в матеріалах справи міститься Сертифікат Торгово-промислової палати України від 16.01.2015 р. за №2038, яким засвідчено факт настання обставин непереборної сили, зумовлених використанням зброї на території розташування ТОВ «ТЕХРЕМПОСТАВКА» з 14.04.2014 р. при здійсненні господарської діяльності підприємством та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення податків та обовязкових платежів.

Окрім того, суд зазначає, що позивачем подані уточнюючі податкові декларації з орендної плати з юридичних осіб за земельними ділянками, якими нараховано до зменшення податкового зобов`язання за періоди березень, квітень, травень 2016 року та частина червня 2016 року.

Європейський суд з прав людини зазначає, що важливо усвідомлювати, що принцип верховенства права охоплює не лише змістовий аспект, але й процедурний аспект, який базується на вимогах відповідності правотворчої та правозастосовної практики певним стандартам, як-от: заборона зворотної дії закону, вимога ясності та несуперечності закону.

Таким чином, приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення на підставі проведених камеральних перевірок, податковий орган не діяв на підставі, в межах та у спосіб наданих йому законодавством повноважень.

Так, суд має визначити та забезпечити справедливу рівновагу між інтересами відповідної особи та необхідністю підтримання ефективної системи податкового контролю платників податків, тобто регулювати відповідність втручання контролюючого органу у господарську діяльність підприємства легітимній меті такого втручання.

Розглядаючи питання правомірності винесення спірної податкової вимоги за період квітень 2016року, суд зазначає, що станом на момент розгляду даної справи відповідач, який є суб'єктом владних повноважень не врахував наявність у позивача сертифікату Торгово-промислової палати України від 16.01.2015 р. за №2038 та факту того, що господарську діяльність він здійснює в зоні проведення антитерористичної операції, що дозволяє платнику податків застосовувати пільги, встановлені статтею 6 Закону № 1669-VII.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про протиправність податкової вимоги за №1233-17, у звязку з чим вона підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладені висновки суду, аналізуючи дії відповідача стосовно спрямування коштів поточних платежів позивача в погашення пені, яка нарахована за несвоєчасну сплату штрафних санкцій, що нараховані товариству контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями, які знаходяться в судовому або адміністративному оскаржені, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 ПКУ відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обовязку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до приписів п.87.9 ст.87 Кодексу у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п.56.1 ст.56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно п.56.2 ст.56 Кодексу у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до приписів п.56.15 ст.56 Кодексу скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків (п.п.56.17.5 ст.56 Кодексу).

Згідно п.56.18 ст.56 Кодексу з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Разом з тим, згідно п.57.3 ст.57 Кодексу у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п.57.4 ст.57 Кодексу пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов'язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов'язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.129.1.1, п.п.129.1.2, п.п.129.1.3 п.129.1 ст.129 Кодексу нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобовязання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобовязання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобовязання, визначеного контролюючим органом у випадках, не повязаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобовязання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобовязання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобовязання.

Згідно п.п.129.3.1, п.п.129.3.2, п.п.129.3.3, п.п.129.3.4 п.129.3 ст.129 Кодексу нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань; у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).

У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.

Відповідно до п.129.4. ст.129 Кодексу на суми грошового зобовязання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобовязання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На суми грошового зобовязання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Згідно п.129.5 ст.129 Кодексу зазначений розмір пені застосовується щодо всіх видів податків, зборів та інших грошових зобов'язань, крім пені, яка нараховується за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, що встановлюється відповідним законодавством.

За порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції (п.129.6 ст.129 Кодексу).

Відповідно до п.129.7 ст.129 Кодексу не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку.

З пояснень представника позивача, які не були спростовані відповідачем в судових засіданнях, вбачається, що пеня в розмірі 6 760,76грн. була нарахована контролюючим органом за несвоєчасну сплату штрафних санкцій, які застосовані до позивача наступними податковими повідомленнями-рішеннями:

від 26.12.2016року за № на суму 43950,93грн. (пеня за період з 23.01.2017року по 25.01.2017року в розмірі 35,56грн.), яке знаходиться в адміністративному оскарженні в ДФС України відповідно до скарги платника податків від 16.03.2017року;

від 27.12.2016року за № на суму 1 438 184,97грн. (пеня за період з 23.01.2017року по 25.01.2017року в розмірі 1 208,87грн.), яке знаходиться в адміністративному оскарженні в ДФС України відповідно до скарги платника податків від 16.03.2017року;

від 22.08.2016року за № на суму 479 367,99грн. (пеня за період з 03.02.2017року по 28.02.2017року в розмірі 5 516,33грн.), яке було скасовано постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20.02.2017року по справі №805/51/17-а, яка станом на 18.04.2017року не набрала законної сили.

Таким чином, вищезазначені податкові повідомлення-рішення відповідно до приписів Податкового кодексу України не є узгодженими, тобто є такими граничний строк сплати грошових зобовязань по яким, ще не настав, що в свою чергу свідчить про відсутність обставин, які зумовлюють нарахування пені.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що станом на момент розгляду даної справи відповідач, який є суб'єктом владних повноважень при вчиненні певних дій, діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дії, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, та податкової вимоги в порядку частини 2 статті 71 КАС України, внаслідок чого позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Техремпоставка» до Марїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги №1233-17 від 11.05.2016року, податкових повідомлень-рішень від 07.10.2016року за №, № та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Марїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 07.10.2016року за № про зобовязання сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 479 394 грн. 99 коп. за платежем орендна плата з юридичних осіб.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Марїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 07.10.2016року за № про зобовязання сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 14 650 грн.31 коп. за платежем орендна плата з юридичних осіб.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Марїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області №1233-17 від 11.05.2016року на суму податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб в розмірі 2 456 700,15грн.

Зобовязати Марїнську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області внести зміни до інтегрованих карток платника Товариства з обмеженою відповідальністю «Техремпоставка» шляхом спрямування розподіленої в погашення пені суми у розмірі 6 760,76грн. за призначенням платежу, вказаному у платіжних дорученнях від 28.02.2017року за №, від 26.01.2017року за №, від 26.01.2017року за №.

Стягнути з Марїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техремпоставка» витрати по сплаті судового збору у розмірі 48 530,18 грн.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 18 квітня 2017 року. Постанова у повному обсязі складена 24 квітня 2017 року.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кірієнко В.О.