Справа № 524/469/17
Суддя: Нестеренко С. Г.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/469/17
Провадження 2-а/524/194/17
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

13.04.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого - судді - Нестеренка С.Г., при секретарі - Бельченко Н.Л., з участю позивача ОСОБА_1, поліцейського роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України - Пустовойтова В.С., представника відповідача - ДПП НП України - Щепілова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України - Пустовойтова Василя Сергійовича, Департаменту патрульної поліції Національної Поліції України, УПП у м. Кременчуці ДПП НП України про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року до суду звернувся ОСОБА_1 із вказаним адміністративним позовом.

Зазначив, що 19 січня 2016 року о 23 год. 00 хв. год. в м. Кременчуці по проспекту Лесі Українки, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2109, р/н НОМЕР_1 був зупинений відповідачем, котрий склав відносно нього постанову, в якій було зазначено, що він (позивач) нібито керував транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п.31.4.3 ПДР України, внаслідок чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною, оскільки при русі на автомобілі горіли протитуманні ліхтарі фар які знаходилися в робочому стані, що в умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього(дальнього) світла. На його пояснення що при початку руху фара ближнього світла працювала, а тому під час руху не мав можливості виявити неполадку, відповідач не реагував.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 665630 від 19 січня 2017 року.

Ухвалою суду від 30 січня 2017 року до участі у справі було залучено відповідачем - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України - Пустовойтова Василя Сергійовича

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в позовній заяві. Пояснив, що при русі на автомобілі горіли протитуманні ліхтарі фар які знаходилися в робочому стані, що в умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього(дальнього) світла.

Відповідач - інспектор роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України - Пустовойтов В.С., представник відповідача - ДПП НП України - Щепілов О.В. заперечували проти задоволення позову. Пояснили, що поліцейський не порушив процедуру щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяв в межах наданих йому законом повноважень, наполягали на тому, що ОСОБА_1 порушив вимогу п. 31.4.3 ПДР України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно зі ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження. Цю норму слід розуміти в системному зв'язку з ч. 1 тієї самої статті, з якої випливають, що захист прав та інтересів юридичних осіб, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб шляхом оскарження до адміністративного суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень можливий лише у сфері публічно - правових відносин.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 1 ч. 1 ст. 17 згаданого Кодексу України до компетенції адміністративних судів віднесено, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України). Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає особу, на яку покладається тягар доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Заявлені відповідачі не з'явились в судове засідання , ігнорували вимогу суду про необхідність надання матеріалів адміністративного провадження, письмових заперечень , доказів, доводів і спростувань позовних вимог не надали, тому суд вирішив спір на підставі доказів, що були надані позивачем.

Відповідно до п. 31.4.3 (в) ПДР України затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (в редакції станом на 19 січня 2017 року) забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Судом достовірно встановлено, що постановою поліцейського роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України - Пустовойтова В.С. від 19 січня 2017 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

У постанові у викладі обставин зазначається про те, що позивач керував транспортним засобом ВАЗ 2109, р/н НОМЕР_2 по проспекту Лесі Українки у м. Кременчуці, з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п.31.4.3 ПДР України.

Постанова оформлювалася та ухвалювалася відповідачем Пустовойтовим В.С. після зазначення позивачеві характеру допущеного порушення, роз'яснення прав та обов'язків, відібрання письмових пояснень. Копія постанови була вручена позивачеві після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд не погоджується з доводами позивача, а саме, що ліва передня фара перестала працювати під час руху, оскільки сам позивач пояснив, що протитуманні фари включив, щоб було краще видно проїжджу частину дороги. Звідси, суд констатує, що позивач достеменно знав про те, що ліва передня фара вийшла з ладу.

Суд також враховує, що відповідач Іщенко О.О., ухвалюючи постанову, врахував всі обставини стосовно позивача, призначивши штраф у відповідності до ч. 1 ст. 122 КпАП України у межах санкції.

Крім того, суд не вбачає в діях інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України Іщенко О.О. та інших відповідачів жодних порушень при ухваленні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, вчиненні відносно нього будь-яких неправомірних та незаконних дій.

Позивач не подав належних і допустимих доказів на підтвердження позову, спростування встановлених і наведених обставин, наявності підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідності, відсутності факту та події проступку, його вини у скоєнні проступку та в його діях складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 287 - 289 КпАП України, ст.ст. 17, 19, 69, 70, 71, 158-163, 171-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до поліцейського роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України - Пустовойтова Василя Сергійовича, Департаменту патрульної поліції Національної Поліції України, УПП у м. Кременчуці ДПП НП України про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного Адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж десяти днів з дня проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Повний текст постанови виготовлено 18 квітня 2017 року.

Суддя: