Справа № 263/15077/16-а
Суддя: Кір'якова Н. П.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№2-а/263/92/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючої судді Кір'якової Н.П., при секретарі Соколовій О.Б, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила дитину - ОСОБА_3 у м. Макіївці Донецької області, у зв'язку з чим у червні 2014 року звернулася з заявою до УСЗН Гірницького району м. Макіївки Донецької області про отримання допомоги при народженні дитини, яку потім вона отримала лише один раз. В липні 2014 року в зв'язку з проведенням бойових дій на території м. Макіївки Донецької області вона змушена була виїхати із сім'єю до родичів до Російської Федерації. Після повернення в 2016 року до міста Маріуполя разом з сім'єю зареєструвалися в Управлінні соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради Донецької області як особи, внутрішньо переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. В подальшому ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради Донецької області про поновлення виплати допомоги при народженні дитини, однак повідомленням від 06.09.2016 року їй було відмовлено у призначенні вищевказаної допомоги на підставі Постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001 року, оскільки допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж 12 календарних місяців після припинення виплати. Вважає, що підстави для припинення виплати їй допомоги, передбачені абз. 18 п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою КМУ № 1751 від 07.12.2001 року, відсутні. З урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд визнати поважною причину пропуску строку для звернення до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради Донецької області із заявою про призначення допомоги при народженні дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати Управління соціального захисту населення Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради Донецької області призначити і виплатити їй державну допомогу при народженні дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551 грн. 21 коп. стягнути з бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради Донецької області на користь ОСОБА_1.

Представник позивачки у судове засідання не з'явився, в матеріалах позовної заяви міститься клопотання з проханням розглянути справу у його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради Донецької області позовні вимоги не визнав та надіслав свої заперечення на адміністративний позов, в яких зазначив, що 21.03.2016 року позивачка звернулася до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради Донецької області з заявою про призначення/поновлення виплат на дитину. Відповідно до абз. 33 п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, виплата допомоги поновлюється у випадках, передбачених абзацами двадцятим - двадцять сьомим, двадцять дев'ятим і тридцятим цього пункту, у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною (один з батьків дитини, опікун), звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою. Позивачка звернулася до них майже через 21 місяць після припинення виплати, прострочивши таким чином строки звернення. Діючим законодавством України жодним чином не передбачено відновлення пропущених строків для звернення за призначенням/відновленням виплати допомоги при народженні дитини. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 13.05.2014 року, позивачка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївці народила дитину -ОСОБА_3.

Відповідно до довідки № від 21.03.2016 року, виданої УСЗН Центрального району Маріупольської міської ради, ОСОБА_1, разом з неповнолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, були взятті на облік як особи, внутрішньо переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а саме зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2, та перемістилися з тимчасово окупованої території: АДРЕСА_1.

З копії повідомлення від 06.09.2016 року УСЗН Центрального району Маріупольської міської ради вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні їй допомоги при народженні дитини, причиною відмови зазначено: «Виплата допомоги при народженні дитини поновлюється, у разі коли особа звернулася протягом 12 місяців після припинення виплати».

Відповідно до вимог ст.1 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Відповідно до вимог ст. 46 Коституції України, громадяни мають право на соціальний захист, у випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст. 8 Контитуції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно ст. 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Стаття 46 Конституції України проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» громадяни України, в сім'ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Стаття 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» зазначає, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Відповідно до ч. 7, 9 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Пункт 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року (далі - Порядок), містить більш вичерпний перелік підстав припинення виплати допомоги при народженні дитини.

Відповідач у своїх запереченнях, в обґрунтування правомірності відмови у поновленні виплати допомоги при народженні дитини посилається на аб. 33 п. 13 Порядку, при цьому цитата вказаного пункту є неповною, а саме: пропущено "у випадках, передбачених абзацами двадцятим - двадцять сьомим, двадцять дев'ятим і тридцятим цього пункту".

Однак, суд не може погодитися з вказаною позицією відповідача оскільки, з аналізу п. 13 Порядку вбачаються підстави припинення виплати допомоги при народженні дитини з підстав невиконання батьківських обов'язків, відмови від дитини, передання її на виховання до інтернату чи інших закладів, тощо. Відповідно абзац 33 пункту 13 Порядку, на який посилається відповідач, передбачає поновлення виплати допомоги, яка була зупинена з зазначених підстав.

Крім того, слід зазначити, що абз. 1 п. 55 розділу "Виплата державної допомоги сім'ям з дітьми" Порядку передбачає, що допомога, яка не отримана вчасно внаслідок невиконання її отримувачами умов, визначених цим Порядком, виплачується за минулий час з моменту призначення, але не більш як за шість місяців з місяця звернення за її одержанням, крім випадків, визначених у абзаці десятому пункту 35 цього Порядку.

Абзацом 2 вказаного пункту передбачено, що призначені, але своєчасно не одержані суми державної допомоги сім'ям з дітьми з вини органу, що призначає або виплачує зазначену допомогу, виплачуються протягом будь-якого часу без обмежень.

Суд вважає, що вини одержувача ОСОБА_1 у не отриманні допомоги при народженні дитини вчасно не має, також судом встановлено, що позивачка виховує дитину та виконує батьківські обов'язки, обмежень в часі щодо поновлення виплати допомоги при народженні дитини, припиненої не з вини одержувача ОСОБА_1, в Законі України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, не передбачено.

Крім того, суд вважає, що позивач та її дитина як громадяни України, відповідно до Конституції України, мають право на соціальний захист від держави, а соціальний захист - це комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на захист добробуту кожного члена суспільства. Забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, держава зобов'язується забезпечити дитині захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Позивач ОСОБА_1, в сім'ї якої виховуються та проживає неповнолітня дитина, має право на державну допомогу, яка надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Крім того, позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення.

Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-Х11 від 27.2.1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Враховуючи зазначене, обмежень в часі для звернення за поновленням виплати допомоги при народженні дитини не має, а тому суд вважає, що ОСОБА_1 слід поновити виплату допомоги при народженні дитини.

Посилання відповідача на підзаконні акти, які звужують конституційні права позивачки суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до рішення РНБО України від 13.04.2014 року, уведеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014, Антитерористичним центром при Службі Безпеки України, видано наказ від 07.10.2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», згідно якого визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014 року, на якій був запроваджений спеціальний правовий режим.

Згідно Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції встановлюється особливий порядок пов'язаний з наданням спеціальних повноважень, необхідних для забезпечення безпеки і здоров'я громадян, які опинилися в районі проведення антитерористичної операції, нормального функціонування державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств,установ, організацій. У зв'язку із зазначеними приписами Закону, Розпорядженням КМУ України від 7 листопада 2014 року № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до яких окрім інших відноситься м.Макіївка.

Суд не погоджується з запереченнями відповідача (із зазначених вище підстав) і вважає, що відповідач не довів правомірності свого рішення та законності підстав у відмові в поновленні виплат державної допомоги при народженні дитини.

Однак, суд враховує також те, що позивач з об'єктивних причин не мала змоги звернутися до відповідача з даною заявою, оскільки позивач спочатку знаходилася за межами країни, тобто вже після спливу дванадцятимісячного строку після народження дитини.

Суд вважає вищезазначені причини поважними.

Таким чином, суд з урахуванням інтересів дитини та обставин, встановлених судом, вважає, що позивач має право на звернення до органу праці та соціального захисту населення у призначенні/поновленні допомоги при народженні дитини та отримання цієї допомоги.

На підставі викладеного, суд вважає поважною причину пропуску строку для звернення до органу соціального захисту населення з заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

Також, з метою захисту свобод та інтересів позивача та дитини, суд вважає за необхідне зобов'язати управління соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської ради призначити і виплатити ОСОБА_1 державну допомогу при народженні дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», п. 55 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року, ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-Х11 від 27.2.1991 року, ст. 2, 6, 7, 11, 18, 19, 70,71, 94, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИЛА:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати поважною причину пропуску строку для звернення ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради Донецької області із заявою про призначення допомоги при народженні дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради Донецької області призначити і виплатити ОСОБА_1 державну допомогу при народженні дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551 грн. 21 коп. стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради Донецької області на користь ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом 10 днів від дня отримання її копії.

Суддя Н.П. Кір'якова