Справа № 344/131/17
Суддя: Домбровська Г. В.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/131/17
Провадження № 2-а/344/532/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1

при секретарі с/з: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області адміністративну справу

за позовом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Локомотив ІФ»

до Івано-Франківської міської ради,

Івано-Франківського міського виконавчого комітету,

Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою,

Управління з питання державної архітектурно-будівельної інспекції при

Івано-Франківському МВК

третя особа ОСОБА_3

про зобовязання вчинити дії, скасування рішення

У судовому засіданні 19 квітня 2017 року відповідно до пункту 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину Постанови.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Локомотив ІФ» (надалі «Позивач», «ОСББ «Локомотив ІФ») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Івано-Франківської міської ради (надалі «Відповідач 1»), Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (надалі «Відповідач 2»), Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою (надалі «Відповідач 3»), Управління з питання державної архітектурно-будівельної інспекції про Івано-Франківському МВК (надалі «Відповідач 4»), третя особа ОСОБА_3, про зобовязання Івано-Франківську міську раду надати рішення про надання земельної ділянки Локомотивно-ремонтному заводу під будівництво будинку по вул. Вовчинецькій, 170; зобовязання Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надати план землеустрою земельної ділянки; рішення щодо надання гр. ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки площею 0,0463 га; зобовязати Управління з питання державної архітектурно-будівельної інспекції про Івано-Франківському МВК скласти акт про незаконність огорожі з боку тротуару і газонів по вул. Вовчинецькій; видати припис про усунення порушень, допущених гр. ОСОБА_3; скасування рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про надання земельної ділянки у приватну власність площею 0,0463 га гр. ОСОБА_3

Представники Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Зокрема, позовні вимоги мотивовані тим, що Рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про надання земельної ділянки у приватну власність площею 0,0463 га гр. ОСОБА_3 є протиправним та таким, що прийнято всупереч вимогам чинного законодавства України, оскільки при його прийнятті Відповідачем було порушено встановлений законом порядок та не враховано всіх обставин, які мають значення у спірних правовідносинах, зокрема, те, що надана ОСОБА_3 земельна ділянка належить до прибудинкової території будинку по вул. Вовчинецька, 170.

Крім того, в судовому засіданні представник Позивач покликався на незаконне встановлення гр. ОСОБА_3 огорожі, що порушує вимоги державних будівельних норм та стандартів.

Представник відповідачів Івано-Франківської міської ради та Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та просив відмовити в їх задоволенні з підстав необґрунтованості.

Зокрема, обґрунтовуючи безпідставність позовних вимог, представник відповідачів покликався на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення про надання земельної ділянки у приватну власність площею 0,0463 га гр. ОСОБА_3 Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством України, а тому, на думку представника Відповідача, підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Крім того, представник відповідачів посилався на недоведеність представниками Позивача права на звернення до суду з даним адміністративним позовом в частині оскарження вищевказаного рішення.

Департамент житлової, комунальної політики та благоустрою та Управління з питання державної архітектурно-будівельної інспекції про Івано-Франківському МВК явку уповноважених представників до суду не забезпечили, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

При цьому, в судовому засіданні 12 квітня 2017 року представник Відповідача 3 заперечив проти позовних вимог в частині до Департамент житлової, комунальної політики та благоустрою щодо складення припису про порушення ОСОБА_3 вимог чинного законодавства при встановленні огорожі, посилаючись на наявність у ОСОБА_4 особи всіх дозвільних документів на таке встановлення, а також на законність набуття права власності на відповідну земельну ділянку, на якій розміщено дану огорожу.

Представник Відповідача 4 Управління з питання державної архітектурно-будівельної інспекції про Івано-Франківському МВК, в судовому засіданні 06 квітня 2017 року заперечила та просила відмовити в задоволенні позову в частині позовних вимог до Відповідача 4 з підстав, викладених в поданих Відповідачем 4 письмових заперечень.

Зокрема, представник Управління з питання державної архітектурно-будівельної інспекції про Івано-Франківському МВК покликалася на те, що відповідно до вимог чинного законодавства України до компетенції Управління з питання державної архітектурно-будівельної інспекції про Івано-Франківському МВК не входять повноважень щодо складання відповідних приписів стосовно влаштування (розміщення) малих архітектурних форм, якою є огорожа, встановлена ОСОБА_5

Представник третьої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, та просила відмовити в їх задоволенні.

Так, як зазначила представник ОСОБА_4 особи, при отриманні у власність земельної ділянки по вул. Дружби, 5 в м. Івано-Франківську площею 0,0463 га ОСОБА_3 було дотримано вимог чинного законодавства України, виготовлено всі передбачені земельним законодавством документи для отримання у власність даної земельної ділянки, а тому, на думку представника ОСОБА_4 особи, підстави для скасування рішення про надання даної земельної ділянки ОСОБА_3, відсутні.

Крім того, представник ОСОБА_4 особи в судовому засіданні покликалася на законність встановлення ОСОБА_3 огорожі на вищевказаній земельній ділянці, на підтвердження чого надала суду пакет відповідних дозвільних документів на встановлення такої огорожі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників Позивача, представників відповідачів, представника ОСОБА_4 особи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України).

Відповідно до частини 1 статті 81 Земельного кодексу України (в редакції, чинній станом на час прийняття оскаржуваного рішення) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у

користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано статтею 118 Земельного кодексу України (в редакції, чинній станом на час прийняття оскаржуваного рішення).

Так, відповідно до частин 1,2,6-10 статті 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Рішенням Івано-Франківської міської ради від 10 травня 2007 року «Про матеріали міського управління земельних ресурсів, щодо передачі громадянам у власність та надання в користування земельних ділянок» (а.с. 90) затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та передано у власність земельні ділянки громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно додатку 1.

Додатком 1 до Рішення Івано-Франківської міської ради від 10 травня 2007 року затверджено Список громадян, яким передаються в приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), відповідно до порядкового номеру №77 якого громадянці ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0463 га за адресою Дружби 5 в м. Івано-Франківську (а.с. 91).

Відтак, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №875650 від 16 липня 2007 року (а.с. 73) ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0463 га за адресою вул. Дружби, 5 в м. Івано-Франківську; цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Вважаючи вищевказане рішення Івано-Франківської міської ради від 10 травня 2007 року «Про матеріали міського управління земельних ресурсів, щодо передачі громадянам у власність та надання в користування земельних ділянок» в частині передачі ОСОБА_3Є земельної ділянки по вул. Дружби, 5 площею 0,0463 га протиправним та таким, що не ґрунтується на положеннях законодавства, яким регулюються спірні правовідносини, ОСББ «Локомотив ІФ» звернулося до суду з даним адміністративним позовом про скасування даного рішення та зобовязання відповідачів вчинити певні дії.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

В той же час, закріплений Конституцією України загальний принцип щодо права кожної особи на звернення до суду не тотожний праву на отримання судового захисту в порядку, зокрема, адміністративного судочинства, в разі, якщо особа не є носієм порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів у спірних публічно-правових відносин.

Іншими словами, враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, позивач повинен довести факт застосування до нього оскаржуваного рішення субєкта владних повноважень або те, що вказане рішення субєкта владних повноважень порушує його права чи охоронювані законом інтереси.

В обґрунтування факту наявності порушеного права ОСББ «Локомотив ІФ» внаслідок прийняття оскаржуваного рішення про передачу у власність гр. ОСОБА_3 спірної земельної ділянки, представники Позивача покликалися на те, що фактично вказаним рішенням третій особі ОСОБА_3 було передано земельну ділянку, яка належить до прибудинкової території багатоквартирного будинку по вул. Вовчинецька, 170 в м. Івано-Франківську, тобто земельну ділянку, яку раніше було передано під будівництво та обслуговування даного будинку локомотиворемонтному заводу.

При цьому жодних належних доказів на підтвердження зазначеної обставини Суду надано не було.

В той же час, реалізовуючи принципи адміністративного судочинства, Судом витребовувалися відповідні докази у Івано-Франківської міської ради та в державного архіву Івано-Франківської області.

Так, відповідно до наданих суду документів, Судом встановлено наступне.

Згідно з Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів №195 від 25 березня 1981 року «Про виділення локомотиворемонтному заводу земельної ділянки під будівництво житлового будинку по вул. Гагаріна» локомотиворемонтному заводу було виділено земельну ділянку площею 0,55 га під будівництво житлового будинку з приймальним пунктом хімчистки по вул. Гагаріна (пункт 1 рішення).

Згідно пункту 3 вищевказаного рішення локомотиворемонтному заводу до початку будівництва житлового будинку з приймальним пунктом хімчистки по вул. Гагаріна доручено знести житлові будинки з надвірними будівлями по вулиці Гагаріна №№164, 164А, 166, 170, надвірні будівлі і гаражі при будинковолодінні по вул. Дружби, 5,7, забезпечивши мешканців будинків житловою площею; провести розрахунки з власниками будинковолодінь по вул. Гагаріна, 170, Дружби №5,7 за надвірні будівлі, фруктові дерева і плодоягідні насадження в відповідності з оціночними актами і відомостями.

Отже, зазначеним рішенням №195 від 25 березня 1981 року «Про виділення локомотиворемонтному заводу земельної ділянки під будівництво житлового будинку по вул. Гагаріна» локомотиворемонтному заводу було виділено земельну ділянку площею 0,55 га під будівництво житлового будинку з приймальним пунктом хімчистки по вул. Гагаріна (в подальшому вулицю Гагаріна в м. Івано-Франківську перейменовано на вулицю Вовчинецька, що є загальновідомою інформацією).

На думку представника Позивача, висловлену в судовому засіданні, зміст пункту 3 Рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів №195 від 25 березня 1981 року «Про виділення локомотиворемонтному заводу земельної ділянки під будівництво житлового будинку по вул. Гагаріна» свідчить про те, що даним рішенням локомотиворемонтному заводу для будівництва багатоквартирного будинку було виділено також і земельну ділянку по вул. Дружби, 5 в м. Івано-Франківську.

В той же час, Суд звертає увагу на те, що така позиція представників Позивача є їх власним субєктивним тлумаченням змісту вищевказаного рішення, оскільки в пункті 3 цього рішення не міститься посилань на передачу локомотиворемонтному заводу для будівництва багатоквартирного будинку земельної ділянки по вул. Дружби, 5 в м. Івано-Франківську.

Вказівка на знесення надвірних будівель і гаражів при будинковолодінні по вул. Дружби, 5, а також вказівка на необхідність проведення розрахунків з власниками будинковолодінь по вул. Дружби №5 за надвірні будівлі, фруктові дерева і плодоягідні насадження не є рішенням про надання земельної ділянки по вул. Дружби, 5 локомотиворемонтному заводу для будівництва багатоквартирного будинку.

При цьому, як встановлено Судом, на підставі Рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради депутатів трудящих №513/8 від 11 жовтня 1963 року «Про відведення земельної ділянки по вул. Дружби, №5 в м. Івано-Франківську для будівництва житлового будинку ОСОБА_6» громадянину ОСОБА_6 було відведено земельну ділянку площею 600 кв.м. в м. Івано-Франківську по вул. Дружби, №5 під будівництво індивідуального житлового будинку.

В подальшому, на підставі відповідних розпорядчих рішень виконкому та цивільно-правових угод частина індивідуального житлового будинку та земельної ділянки за адресою вул. Дружби, 5 в м. Івано-Франківську перейшли у власність ОСОБА_3 (а.с. 65-69).

У звязку із зазначеним, 11 лютого 2003 року видано Державний акт на право приватної власності на землю серія Р1 №182129 від (а.с. 71), яким підтверджується право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0262 га за адресою вул. Дружби, 5 в м. Івано-Франківську.

Крім того, Судом встановлено, що Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів від 18 травня 1994 року №182 «Про розгляд матеріалів відділу землевпорядкування і землекористування» (а.с. 70) громадянину ОСОБА_7 (батьку ОСОБА_4 особи ОСОБА_3Є.) було надано в постійне користування земельну ділянку площею 150 м2 для обслуговування житлового будинку по вул. Дружби, 5.

Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №454 від 21 жовтня 2003 року «Про матеріали міського управління земельних ресурсів» (а.с.89) затверджено матеріали земельно-кадастрової інвентаризації та передано в оренду терміном на три роки земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка): ОСОБА_3 площею 0,0463 га на вул. Дружби,5.

В подальшому, як підтверджується матеріалами справи, у 2007 році ОСОБА_3, у відповідності до вимог статті 118 Земельного кодексу України (в редакції, чинній станом на 2007 рік) розроблялася технічна документація із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку на вул. Дружби, 5 (а.с. 74-88), у звязку з чим Рішенням Івано-Франківської міської ради від 10 травня 2007 року «Про матеріали міського управління земельних ресурсів, щодо передачі громадянам у власність та надання в користування земельних ділянок» (а.с. 90) було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та передано у власність громадянці ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0463 га за адресою Дружби 5 в м. Івано-Франківську (а.с. 91).

При цьому, Суд звертає увагу на те, що земельна ділянка площею 0,0463 га по вул. Дружби, 5 у місті Івано-Франківську є єдиною (цільною) земельною ділянкою, на якій розміщено індивідуальний житловий будинок, частина якого на праві приватної власності належить ОСОБА_3, а також до складу цієї земельної ділянки входить прибудинкова територія, призначена для обслуговування належної ОСОБА_3 частини індивідуального будинку.

При цьому, Судом встановлено хронологію набуття ОСОБА_3 даної земельної ділянки у власність, і належні докази на підтвердження факту незаконності такого набуття права власності в матеріалах справи відсутні, оскільки представниками Позивача суду таких доказів не надано, а Судом таких обставин не встановлено.

Зокрема, у відповідності до вимог чинного земельного законодавства України (зокрема, статей 81, 118 Земельного кодексу України) з метою набуття земельної ділянки у власність у 2007 році ОСОБА_3 розроблялася технічна документація із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на дану земельну ділянку на вул. Дружби, 5 (а.с. 74-88), у звязку з чим Рішенням Івано-Франківської міської ради від 10 травня 2007 року «Про матеріали міського управління земельних ресурсів, щодо передачі громадянам у власність та надання в користування земельних ділянок» таку технічну документацію було затверджено та передано у власність громадянці ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0463 га за адресою Дружби 5 в м. Івано-Франківську (а.с. 91).

Доказів на підтвердження порушення встановленого земельним законом порядку передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки по вул. Дружби, 5 представниками Позивача не надано, а Судом такого не встановлено.

Таким чином, Суд звертає увагу на відсутність в матеріалах справи належних доказів на підтвердження того, що земельна ділянка площею 0,0463 га по вул. Дружби, 5 в м. Івано-Франківську, яку на підставі оскаржуваного рішення передано у власність ОСОБА_3, коли-небудь належала (передавалася) локомотиворемонтному заводу (від імені якого дії Позивач).

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що з метою надання земельної ділянки площею 0,0463 га локомотиворемонтному заводу для будівництва багатоквартирного будинку по вул. Вовчинецькій (попередня назва вулиці Гагаріна), 170, органом місцевого самоврядування у встановленому законом порядку приймалися рішення про викуп даної земельної ділянки у її законного власника (у попереднього власника ОСОБА_6 або в подальших власників ОСОБА_8, ОСОБА_3Є.) для суспільних потреб, або рішення про націоналізацію даної земельної ділянки тощо.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що представниками Позивача не доведено належними засобами доказування того факту, що земельна ділянка, яку оскаржуваним рішенням передано у власність ОСОБА_3 коли-небудь належала (чи передавалася) локомотиворемонтному заводу, у звязку з чим не доведено факту порушення прав Позивача вказаним рішенням.

При цьому, будь-яких доказів порушення визначеного законом порядку передачі спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_3 представниками Позивача не надано, а Судом таких обставин не встановлено.

Отже, позовні вимоги про скасування Рішення Івано-Франківської міської ради від 10 травня 2007 року «Про матеріали міського управління земельних ресурсів, щодо передачі громадянам у власність та надання в користування земельних ділянок» є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобовязання Управління з питання державної архітектурно-будівельної інспекції про Івано-Франківському МВК скласти акт про незаконність огорожі з боку тротуару і газонів по вул. Вовчинецькій; видати припис про усунення порушень, допущених гр. ОСОБА_3, Суд звертає увагу на наступне.

Рішенням Івано-Франківської міської ради від 05 лютого 2015 року №84 «Про порядок встановлення огорож у м. Івано-Франківську» затверджено Порядок встановлення огорож у м. Івано-Франківську (надалі «Порядок встановлення огорож у м. Івано-Франківську»).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку встановлення огорож у м. Івано-Франківську огорожі земельних ділянок необхідно встановлювати по межі земельних ділянок, визначених документами на власність земельної ділянки або землекористування.

Для отримання погодження на встановлення огорожі Заявник звертається в Центр надання адміністративних послуг з заявою на імя директора Департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету міської ради, надаючи відповідний перелік документів (розділ 4 Порядку встановлення огорож у м. Івано-Франківську).

Згідно з пунктами 4.9, 4.10 Порядку встановлення огорож у м. Івано-Франківську Департамент містобудування та архітектури погоджує встановлення огорожі чи надає аргументовану відмову протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Погодження встановлення огорожі видається на безоплатній основі.

Пунктом 6.1 Порядку встановлення огорож у м. Івано-Франківську визначено, що демонтаж огорож зі сторони магістральних вулиць і доріг, житлових вулиць місцевого значення, встановлених з порушеннями вимог розділів 3-4 чи встановлених самочинно, проводиться за рішенням виконавчого комітету міської ради.

Так, як вставлено Судом на підставі матеріалів справи та пояснень сторін в судовому засіданні, по межі земельної ділянки по вул. Дружби, 5 в м. Івано-Франківську ОСОБА_3, як власником земельної ділянки, встановлено відповідну огорожу.

При цьому, на підтвердження законності таких дій представником ОСОБА_4 особи надано суду відповідну дозвільну документацію, яка розроблялася ОСОБА_3 для встановлення такої огорожі (а.с. 45-52).

Враховуючи вищевикладене, Суд звертає увагу на те, що, реалізовуючи правомочності власника будинковолодіння та земельної ділянки, отримавши відповідний дозвіл на встановлення огорожі, ОСОБА_3 діяла у відповідності до вимог закону, не порушуючи прав Позивача.

Докази, які б підтверджували ту обставину, що встановлена ОСОБА_3 огорожа розміщена не на межі земельної ділянки по вул. Дружби, 5, а на земельній ділянці, яка обслуговує будинок, що перебуває на балансі у Позивача (тобто по вул. Вовчинецька, 170), в матеріалах справи відсутні і представники Позивача на такі обставини не покликалися.

Крім того, представниками Позивача не надано належних доказів на підтвердження того, що при встановленні даної огорожі на належній ОСОБА_3 на праві власності земельній ділянці було порушено вимоги державних будівельних норм та стандартів.

За таких обставин Судом не вставлено порушень в діях ОСОБА_3 при встановленні огорожі, у звязку з чим позовна вимога про зобовязання уповноваженого органу скласти акт про незаконність огорожі з боку тротуару і газонів по вул. Вовчинецькій та видати припис про усунення порушень, допущених гр. ОСОБА_3, є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Рішення Івано-Франківської міської ради від 05 лютого 2015 року №84 «Про порядок встановлення огорож у м. Івано-Франківську» до компетенції Управління з питання державної архітектурно-будівельної інспекції про Івано-Франківському МВК такі повноваження не входять.

Стосовно позовних вимог про зобовязання Івано-Франківську міську раду надати рішення про надання земельної ділянки Локомотивно-ремонтному заводу під будівництво будинку по вул. Вовчинецькій, 170; зобовязання Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надати план землеустрою земельної ділянки; рішення щодо надання гр. ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки площею 0,0463 га, Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В судовому засіданні Суд зясовував у представників Позивача процесуальну природу таких заявлених вимог, у звязку з чим представник Позивача наполягав на тому, що вказані вимоги є позовними вимогами, а не клопотанням про витребування доказів.

Разом з тим, Суд звертає увагу на те, що рішення про надання земельної ділянки Локомотивно-ремонтному заводу під будівництво будинку по вул. Вовчинецькій, 170, а також рішення щодо надання гр. ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки площею 0,0463 га було надано представником відповідачів 1,2 в ході розгляду даної адміністративної справи, що свідчить про необґрунтованість такої вимоги саме як позовної.

Щодо вимоги про зобовязання Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надати план землеустрою земельної ділянки Суд звертає увагу на те, що представниками Позивача не конкретизовано план землеустрою якої саме земельної ділянки слід надати, як і не надано будь-яких пояснень (чи доказів) щодо існування такого плану землеустрою.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даній адміністративній справі відповідачами, які заперечували проти адміністративного позову, виконано обовязок щодо доведення правомірності оскаржуваного рішення, а представниками Позивача вказану обставину не спростовано належними засобами доказування.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 99, 100, 158-163 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя Домбровська Г.В.