Справа № 451/244/17
Суддя: Семенишин О. З.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
іменем України
11 квітня 2017 рокуСправа №451/244/17
Провадження № 2-а/451/12/17

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.,

секретаря Табен Л.В.

з участю представника позивача Мидзки В.А., представника відповідача Лотоцької М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Радехів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах позивача, до Управління соціального захисту населення Радехівської районної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

22 лютого 2017 року ОСОБА_2 представника позивача, ОСОБА_1 звернулись до суду із позовом до Управління соціального захисту населення Радехівської районної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії.

В позовній заяві зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , присвоєний статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого 18.05.2015 року Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту) (№3551) він має право на пільги, встановлені цим та іншими законодавчими актами України. Частиною 5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» вказано, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п 'яти мінімальних пенсій за віком. Однак у травні 2016 року позивачу було виплачено УПСЗН Радехівської РДА лише 920 гривень, що підтверджується повідомленням управління соціального захисту населення Радехівської РДА № 04-246 від 07.02.2017 року. Управління під час виплати разової грошової допомоги керувалося постановою Kабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №141 «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - постанова КМУ №141), з якої вбачається, що ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» застосовується у редакції зі змінами, внесеними ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року. Цим законом зміст ч.5 ст.12 Закону був змінений та сформульований таким чином: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.Враховуючи те, що позивач є учасником бойових дій, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Наділивши учасників бойових дій зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов`язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є учасниками бойових дій, тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв`язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов`язання держави забезпечити соціальний захист ветеранів війни - учасників бойових дій. Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні даного спору слід застосовувати саме ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), а не Постанову Кабінету Міністрів України № 141. Виходячи із аналізу законодавчих норм, позивач вважає, що повинен був отримати у 2016 році 5650 гривень. На час виплати у 2016 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон України №3551 і Постанова Кабінету Міністрів України №141. Разом з тим, постанова КМУ №141 не визнана незаконною та не скасована. Однак, згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту слід застосовувати правовий акт, який має вищу юридичну силу. Іншими словами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році підлягає застосовуванню не Постанова КМУ №141, а Закон України №3551. який має вищу юридичну силу. На звернення стосовно перерахунку та виплати щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у розмірі, передбаченому законом, управління соціального захисту населення Радехівської РДА листом №04-314 від 17.02.2017 року фактично відмовило у проведенні доплати, а тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом для захисту та відновлення своїх порушених прав. Просить винести рішення, яким зобов"язати Управління соціального захисту населення Радехівської РДА виплатити позивачу ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що визначається ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», станом на 1 травня 2016 року та з урахуванням отриманої позивачем у 2016 році щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня в розмірі 920 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав подану заяву у повному обсязі, просив постановити рішення про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні адміністративний позов заперечила у повному обсязі та в судовому засіданні дала пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях на позов, просила в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Звертала увагу суду, що позивачем пропущено строк звернення до суду із позовом.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд робить висновки, що в задоволені позивних вимог необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд встановив, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій та перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Радехівської районної державної адміністрації, що підтверджено відповідним посвідченням, серії НОМЕР_1 від 18.05.2015 року.

Позивачу Управлінням соціального захисту населення Радехівської районної державної адміністрації проведено виплату щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій до 05 травня 2016 року у розмірі 920 гривень, що підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій виплачується щорічна разова грошова допомога до 5 травня у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України на 2016р. бюджетних асигнувань.

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ, яким розділ VІ Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно якого норми і положення статей 12 -16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В пп.2 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої даним Законом України здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв`язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій - 920 гривень.

Вказані положення є чинними та не визнані Конституційним судом України неконституційними.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою ст.17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

У рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп (у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень ст.1, ч.1,2,3 ст.95, ч.2 ст.96, пунктів 2,3,6, ст.116, ч.2 ст.124, ч.1 ст.129 Конституції України, пункту 5 ч.1 ст.4 Бюджетного Кодексу України, пункту 2 ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства в системному зв`язку з окремими положеннями Конституції України) вказано, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 ст.116 Конституції України.

Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції України та законів України.

В аспекті конституційного подання положення ч.2 ст. 96, пунктів 2,3,6 ст.116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції України та законів України.

Таким чином, положення ч.2 ст.95, ч.2 ст.124, ч.1 ст. 129 Конституції України, пункту 5 ч.1 ст.4 Бюджетного Кодексу України, пункту 2 ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з положеннями ст.6, ч.2 ст.19, ч.1 ст.117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що відповідач правомірно здійснив позивачу нарахування та виплату разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році в розмірі - 920 гривень, визначеної Постановою Кабінету Міністрів України від 2.03.2016 року №141.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Посилання відповідача на те, що позивачем пропущений строк на звернення до суду, так як допомога була виплачена у квітні 2016 року і з того часу позивач мав право на звернення із позов до суду, на думку суду не заслуговує на увагу, оскільки позивач дійсно таку виплату отримав у квітні 2016 року, проте йому стало відомо про розмір грошової допомоги у виді п`яти мінімальних пенсій за віком лише у грудні 2016 року, а відтак строк звернення до суду ним не пропущено.

Керуючись ст.ст.6,11, 69-71, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах позивача, до Управління соціального захисту населення Радехівської районної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її оголошення, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення .

ГоловуючийСеменишин О. З.