Справа № 826/1262/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

19 квітня 2017 року № 826/1262/16
Окружний адміністративний суд у складі у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, третя особа: Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, третя особа: Міністерство оборони України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Командування Сухопутних військ Збройних Сил України в частині неналежної виплати грошового забезпечення позивачу в період з 19.01.2015 року до 04.09.2015 року;

- зобов`язати Командування Сухопутних військ Збройних Сил України провести доплату грошового забезпечення позивачу за період з 19.01.2015 року по 04.09.2015 року у розмірі 62171,02 грн.

- зобов`язати Командування Сухопутних військ Збройних Сил України провести доплати матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2015 рік у розмірі 1128,40 грн.

В обґрунтування позову зазначив наступне:

Позивач на час звернення до суду з вказаним адміністративним позовом проходить військову службу на посаді заступника начальника інституту (з питань розвитку та випробувань) Центрального науково-дослідного інституту озброєння та військової техніки Збройних Сил України, військове звання генерал-майор.

В період з листопада 2009 року до 04 вересня 2015 року він проходив військову службу в командуванні Сухопутних військ Збройних сил України (військова частина НОМЕР_1 , м. Київ) на посаді командувач ракетних військ і артилерії.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення позивача, як військовослужбовця Збройних Сил України, встановлені Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008 року.

Однак, як зазначено у позові, на протязі 2015 року, починаючи з лютого і до вересня, позивачу було зменшено розмір місячного грошового забезпечення, (так у січні 2015 року розмір грошового забезпечення становив -11 794,84 грн., у лютому - 8 004, 63 грн., у березні - 5 072,38 грн, у квітні - 2 265,22 грн., у травні - 187,96 грн., у червні - 187,96 грн., у липні - 187,96 грн., у серпні - 187,96 грн.).

Наведені розміри виплат, на думку позивача, є недостатніми та такими що принижують людську гідність та не забезпечують навіть мінімальні потреби людини.

Крім того, як вказано у позові, начальник фінансового відділу штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України працівник Збройних Сил України ОСОБА_2 пояснювала ці зміни розміру грошового забезпечення тим, що нібито позивача виведено за штат, однак, які підстави для такого виведення, остання не пояснила, з наказом про виведення позивача за штат або в розпорядження останній не ознайомлювався, протягом 2015 року до нього не доводилось про будь-які зміни в його службовому (посадовому) стані, які впливають на розмір грошового забезпечення.

Фактично, з лютого 2015 року, на думку позивача, розмір грошового забезпечення йому виплачувався не в повному обсязі, з грубим порушенням наказу Міністра оборони України № 260 від 11 червня 2008 року, що в свою чергу порушує його права та інтереси.

Також, позивач зазначив, що на його неодноразові звернення до відповідача щодо неправомірного та безпідставного обмеження його в виплаті належного розміру місячного грошового забезпечення, обґрунтованої відповіді йому надано не було.

У зв`язку з чим, позивачем 18.08.2015 року було подано скаргу Міністру оборони України.

22 вересня 2015 року Головним управлінням військової служби правопорядку Збройних Сил України надано відповідь про результати розгляду скарги, в якій повідомлено про підтвердження фактів порушення прав позивача та незаконного зменшення розміру грошового забезпечення лише за період з лютого по квітень 2015 року та, відповідно до встановлених перевіркою фактів, відновлення порушених конституційних прав військовослужбовця відбулось лише частково.

За результатами проведеної перевірки та розгляду скарги були встановлені порушення, зміст яких зазначений у аудиторському звіті.

29.09.2015 року в зв`язку з тим, що відновлення порушених конституційних прав позивача, на його думку, відбулось лише частково, при цьому не було належним чином враховано два клопотання, які були подані органу, що проводить перевірку скарги, внаслідок чого обставини, викладені в скарзі, не були ретельним чином об`єктивно досліджені, було подано повторну скаргу Міністру оборони України.

03.11.2015 року Головним управлінням військової служби правопорядку Збройних Сил України надано відповідь про результати розгляду повторної скарги, в якій повідомлено про підтвердження фактів порушення прав ОСОБА_1 та незаконного зменшення розміру грошового забезпечення за період з лютого по вересень 2015 року та, відповідно до встановлених перевіркою фактів, відновлення порушених конституційних прав військовослужбовця відбулось знову лише частково.

За результатами повторної перевірки та розгляду повторної скарги додатково були встановлені порушення щодо нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу.

Також, позивач у своєму позові зазначає, що у період з 19.01.2015 року по 04.09.2015 у Командуванні СВ ЗС України не видавались накази про увільнення генерал-майора ОСОБА_1 від посади, про здачу ним справ, допущення до тимчасового виконання обов`язків за вакантною або не вакантною посадою та будь-які інші, які визначають його службове становище. Про скорочення посади генерал-майор ОСОБА_1 своєчасно повідомлений не був, його звернення з цього питання були розглянуті, на думку останнього, із порушенням Закону України «Про звернення громадян», в тому числі із наданням недостовірної інформації щодо дати скорочення посади.

При нарахуванні грошового забезпечення генерал-майора ОСОБА_1 у Командуванні СВ ЗС України, починаючи з 19.01.2015 року, як вказує позивач, незаконно застосувались правила виплати грошового забезпечення військовослужбовцям у разі звільнення від посад (скорочення штатної посади) та у період перебування у розпорядженні.

Під час розгляду первинної скарги на ім`я Міністра оборони України від 14.08.2015 року Департаментом внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України був проведений фінансовий аудит з порушених у скарзі питань за період з 01.10.2014 року по 03.09.2015 року, яким встановлено, що недоотриманий доход генерала-майора ОСОБА_1 за цей період становить 36 115, 89 грн, з яких до видачі на руки становить сума 34 664, 38 грн. (різниця в сумі 1 451, 51 грн становить Єдиний соціальний внесок та військовий збір).

За висновком аудиторського звіту від 26.10.2015 року № 234/40/63 сума недоотриманого доходу позивача (з урахуванням проведених Командувачем СВ ЗС України виплат) становить 24 228,03 грн, з яких до видачі на руки становить сума 23 315, 36 грн.(різниця в сумі 912,67 грн. становить Єдиний соціальний внесок та військовий збір), а також матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань мала бути нарахована у розмірі 7 422,40 грн.

Крім того, позивач у своєму позові зазначив, що під час проведення перевірки встановлено, що у період з 19.01.2015 року у Командуванні СВ ЗС України не видавались накази про увільнення останнього від посади, про здачу ним справ та посади та будь-які інші, які визначають його службове становище, чим були створені умови до невірного застосування вищезазначених правил, що призвело до порушень у нарахуванні та не виплаті йому належного розміру грошового забезпечення.

Однак, позивач не погоджується з встановленою датою звільнення його з посади, а саме з 01.04.2015 року, оскільки вважає вказане припущення нічим не підтвердженим та таким, що не відповідає дійсності не відповідає дійсності, вважає, що фактичним днем звільнення з посади (скорочення штатної посади) є 04.09.2015 року з огляду на наступне:

Відповідно до наказу Міністра оборони України від 27 серпня 2015 року № 636 позивача призначено на посаду заступника начальника інституту (з питань розвитку та випробувань) Центрального науково-дослідного інституту озброєння та військової техніки Збройних Сил України.

Згідно наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 04 вересня 2015 року № 173 позивача виключено зі списків КСВ та направлено для подальшого проходження військової служби до нового місця служби, проте наказ про виключення з списків частини, на думку ОСОБА_1 , був виданий з чисельними порушеннями і помилками, розрахунок військовослужбовця своєчасно проведений не був, грошовий атестат був надісланий до нового місця служби лише 24.09.2015 заповнений неповністю, через що було унеможливлене вчасне отримання грошового забезпечення за вересень за новим місцем служби.

Також, у позові зазначено, що незаконно було проігноровано його рапорт з доповіддю про здачу справ та посади командувача ракетних військ і артилерії командування Сухопутних військ Збройних Сил України, в якому останній просив оголосити наказом про закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою. Факт закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою оголошений наказом не був.

Крім того, позивач вважає, по суттєвим також є грубе порушення, яке допущене посадовими особами командування Сухопутних військ Збройних Сил України в частині не попередження позивача про плануєме скорочення його посади, а за два місяці до встановленого строку проведення заходу, внаслідок якого передбачалося скорочення посади, неподання до кадрового органу номенклатури призначення списку військовослужбовців, які вивільняються (у тому числі і з його прізвищем), з пропозиціями щодо їх подальшого службового використання.

Вказані незаконні дії (бездіяльність) посадових осіб Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, як зазначено у позові, призвели до недоплати грошового забезпечення позивачу в період з 19 січня 2015 року до 04 вересня 2015 року в розмірі 92479,58 грн (з яких 30308,56 грн вже відшкодовані 21 вересня 2015 р.).

Просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.03.2016 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

Під час розгляду справи Позивач та його представник позовні вимоги повністю підтримали та просили їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені позовній заяві, а також в додаткових письмових поясненнях до позову.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, підтримавши доводи, викладені у запереченнях проти позову та додаткових поясненнях до них.

Крім того, представник відповідача під час розгляду справи заявив клопотання про залишення позову без розгляду, у зв`язку з пропуском, на його думку, позивачем строків звернення до адміністративного суду з вказаним позову без поважних причин, просив суд застосувати наслідки пропуску строків звернення до суду та залишити позов без розгляду.

Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про час, дату так місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю на адресу суду не надходило.

В судовому засіданні за згодою позивача, його представника, представника відповідача, враховуючи неприбуття до судового засідання представника третьої особи, ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

У судовому засіданні встановлено, що генерал майор ОСОБА_1 наказом Міністра оборони України від 19.11.2009 року №1113 призначений на посаду командувача ракетних військ і артилерії КСВ.

Згідно наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15.02.2010 року №30 позивач приступив до виконання обов`язків за посадою.

Крім того, у відповідності до вказаного Наказу ОСОБА_1 було встановлено посадовий оклад 1875 грн. на місяць, з виплатою премії в розмірі 10% посадового окладу та надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 90% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. Допущено до роботи з відомостями, що містять державну таємницю, в обсязі функціональних обов`язків за 1 формою допуску та з виплатою надбавки до посадового окладу в розмірі 20% за роботу в умовах режимних обмежень.

На виконання спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 31.12.2014 року №322/1/45-дск (термін виконання до 31.01.2015 року) з метою вдосконалення складу ракетних військ та артилерії Сухопутних військ Збройних Сил України, наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.01.2015 року №11 був введений в дію перелік змін до штату №1/034, яким в повному складі (з озброєнням в тому числі) було виведено ракетні війська та артилерію Сухопутних військ Збройних Сил України в кількості 19 чоловік та введено в новому складі у кількості 47 чоловік.

Як вбачається з матеріалів справи 14.08.2015 року представник позивача звернувся до Міністра оборони України зі скаргою щодо неправомірних дій посадових осіб Командування Сухопутних військ Збройних Сил України та Генерального штабу Збройних Сил України, відповідно до якої просив провести перевірку порушень, допущених начальником фінансового відділу штабу Командуванням Сухопутних військ ЗСУ ОСОБА_2 щодо невиплати належного розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 тощо.

22.09.2015 року за вих.. №306/1/9853 представнику ОСОБА_1 була надана відповідь, що під час проведення перевірки був проведений фінансовий аудит щодо повноти і правильності нарахування та виплати грошового забезпечення генерал майору ОСОБА_1 за період з 01.10.2014 року по 03.09.2015 року, за результатами проведеного фінансового аудиту вбачається, що недоотриманий доход останнього становить 36 115,89 грн., з яких до видачі на руки 34 664,38 грн.

29.09.2015 року представник ОСОБА_1 знов звернувся до Міністра оборони України зі скаргою щодо неправомірних дій посадових осіб Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, відповідно до змісту якої просив перевірити правильність встановлення дня звільнення від посади командувача ракетних військ і артилерії командування Сухопутних військ ЗСУ генерал майора ОСОБА_1 у відповідності до правил, визначених п. 9.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 року №260; провести повторну перевірку порушень допущених начальником фінансового відділу штабу Командуванням Сухопутних військ ЗСУ працівником ЗСУ ОСОБА_2 щодо невиплати належного розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 , встановити порушення правил виплати грошового забезпечення за час хвороби, а також до дня звільнення від посади тощо.

Як вбачається з відповіді на скаргу від 03.11.2015 року №306/1/11124, за висновком аудиторського звіту від 26.10.2015 року №234/40/63 сума недоотриманого доходу генерал майора ОСОБА_1 (з урахуванням проведених Командуванням Сухопутних військ ЗСУ виплат ОСОБА_1 після завершення попереднього контрольного заходу) становить 24 228,03 грн., з яких до видачі на руки становить сума 23 315,36 грн.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що 24.12.2015 року представник ОСОБА_1 повторно звернувся до Міністра оборони України зі скаргою на неправомірні дії посадових осіб Командування Сухопутних військ ЗСУ, де просив перевірити правильність встановлення дня звільнення від посади командувача ракетних військ і артилерії командування Сухопутних військ ЗСУ генерал майора ОСОБА_1 ; вжити невідкладних заходів щодо виплати грошового забезпечення в належному розмірі з врахуванням дня звільнення від посади ОСОБА_1 , фактично з 04.09.2015 року; вжити невідкладних заходів щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2015 рік в належному розмірі; провести повторну перевірку порушень, допущених начальником фінансового відділу штабу Командування Сухопутних військ ЗСУ працівником ЗСУ ОСОБА_2 щодо невиплати належного розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 , встановити порушення правил виплати грошового забезпечення.

У відповідності до відповіді на скаргу за вих.. 116/12/15 від 04.01.2016 року, представника ОСОБА_1 було проінформовано про наступне:

Днем звільнення генерал майора ОСОБА_1 з посади командувача ракетних військ і артилерії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України слід вважати день введення в дію переліку змін до штату Командування Сухопутних військ Збройних Сил України; виплата грошового забезпечення відбулася без порушення відповідних вимог нормативно правових актів; під час надання генерал майору ОСОБА_1 матеріальної допомоги вимоги п. 33.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам порушені не були, військовослужбовець отримав допомогу для вирішення соціально побутових питань за 2015 рік в належному розмірі.

У відповідності до наданих суду копій аудиторських звітів про результати фінансового аудиту з окремих питань щодо проведення дослідження повноти та правильності нарахування і виплати грошового забезпечення генерал майору ОСОБА_1 у 2015 році від 07.09.2015 року № 234/40/51 та від 26.10.2015 року № 234/40/63 встановлено, що сума недоотриманого доходу ОСОБА_1 склала 36 115,89 грн., з яких до видачі на руки становить сума 34 664,38 грн. (різниця в сумі 1 451,51 грн. становить Єдиний соціальний внесок та військовий збір, які є обов`язковими до утримання) та 24 228,03 грн., з яких до видачі на руки становить 23 315,36 грн. (різниця в сумі 912,67 грн. становить Єдиний соціальний внесок та військовий збір, які є обов`язковими до утримання).

Як вже було встановлено у судовому засіданні на виконання спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 31.12.2014 року №322/1/45-дск (термін виконання до 31.01.2015 року) з метою вдосконалення складу ракетних військ та артилерії Сухопутних військ Збройних Сил України, наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.01.2015 року №11 був введений в дію перелік змін до штату №1/034, яким в повному складі (з озброєнням в тому числі) було виведено ракетні війська та артилерію Сухопутних військ Збройних Сил України в кількості 19 чоловік та введено в новому складі у кількості 47 чоловік.

Згідно вказаного переліку змін до штату структурний підрозділ Командування Сухопутних військ як «Ракетні військ і артилерія» виведено у повному складі з озброєнням та техніку, в той же час введено підрозділ «Ракетні війська і артилерія», найменування та номер штату не змінювалися.

У відповідності до наданого суду Витягу із Наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по стройовій частині) від 01.04.2015 року № 63 з 01 квітня 2015 року введено в дію перелік змін до штату № 1/034 Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 30.03.2015 року № 322/1/2919, відповідно до якого було змінено найменування посади з «Командувач ракетних військ і артилерії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України» на «Командувач ракетних військ і артилерії Збройних Сил України заступник командувача Сухопутних військ» та підвищено граничне військове звання за цією посадою з «генерал - майор» до «генерал - лейтенант».

У відповідності до п. 11.1 розділу ІІ Інструкції організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 року №333, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, Накази по особовому складу є основними документами, які визначають службове становище офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 (зі змінами) (далі - Положення), і наказами Міністерства оборони надано право присвоєння військових звань, призначення на посади, укладення і продовження строку контракту, звільнення з військової служби.

Пунктом 11.2. цієї є Інструкції наказами по особовому складу оформлюються такі зміни в службовому становищі офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу: укладення контракту, продовження строку контракту; присвоєння і поновлення у військовому званні; призначення на посади (у тому числі при зміні найменування посади, військово-облікової спеціальності, військового звання за штатом, посадового окладу), переміщення по службі, зарахування в розпорядження, продовження строків перебування на посадах; направлення за кордон у відрядження з увільненням від займаних посад; направлення до інших військових формувань з виключенням їх зі списків особового складу Збройних Сил; відрядження до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на військовій службі; залишення на військовій службі понад граничний вік; звільнення з військової служби; прийняття до Збройних Сил із зарахуванням їх до списків особового складу Збройних Сил з інших військових формувань, присвоєння особистих номерів; прийняття (призов) на військову службу; зарахування слухачами військових навчальних закладів, ад`юнктами, докторантами, закінчення військових навчальних закладів, ад`юнктури, докторантури; виключення зі списків особового складу Збройних Сил (померлих, загиблих і позбавлених військового звання).

Крім того, наказами по особовому складу оголошуються:

посадове становище офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу у зв`язку зі зміною нумерації або дійсного найменування військової частини, з`єднання, у тому числі при присвоєнні гвардійського найменування. У режимних (закритих) частинах, в яких офіцери, особи рядового, сержантського і старшинського складу призначаються на посади за умовним найменуванням, при зміні умовного найменування (зміні номерів) наказом по особовому складу оголошується посадове становище тільки офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу управління з`єднання; нагородження заохочувальними відзнаками Міністерства оборони і почесними нагрудними знаками начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України; зміна прізвища, імені, по батькові і дати народження; закінчення курсів перепідготовки і підвищення кваліфікації; закінчення навчальних закладів заочної форми навчання.

У разі зміни номера штату (перехід на новий штат) військової частини (установи, закладу), якщо найменування посади, військове звання та військово-облікова спеціальність у новому штаті не змінилися, посадове становище військовослужбовців наказами по особовому складу не оголошується.

Згідно з приписами п.п. 118,119 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, під час проведення організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, до кадрового органу номенклатури призначення не пізніше ніж за два місяці до встановлених строків проведення таких заходів подається список військовослужбовців, які вивільняються, з пропозиціями щодо їх дальшого службового використання.

У разі неможливості призначення військовослужбовців, які вивільняються, на рівнозначні посади вони призначаються на нижчі посади (не більш як на один ступінь чи за їх згодою більше ніж на один ступінь, якщо посадовий оклад при цьому не зменшується) або зараховуються у розпорядження відповідного командира (начальника) згідно з підпунктом 1 пункту 116 цього Положення.

Грошове забезпечення військовослужбовців, звільнених з військової посади, до вступу до виконання обов`язків за новою військовою посадою здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Під час проведення організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення військових посад, на вакантні посади в першу чергу призначаються військовослужбовці, які згідно із законодавством належать до категорій громадян, що користуються переважним правом залишення на службі чи першочерговим правом призначення на вакантні посади. Призначення всіх інших військовослужбовців здійснюється після вирішення питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців.

Пунктом 83 Положення передбачено, що військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю та набутим досвідом служби. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка).

Переміщення військовослужбовців по службі проводиться, як правило, без зарахування в розпорядження відповідних командирів.

Відповідно до п. 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), і за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище.

Присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині.

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністром оборони України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що службове становище військовослужбовця залишається незмінним до видання відповідного наказу посадової особи (по особовому складу).

У відповідності до п. 9.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 року за №638/15329, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим від посад, які вони займають (у тому числі у зв`язку з переходом військової частини на новий штат, частковою зміною штату), із дня, наступного за днем звільнення від займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке військовослужбовець отримував за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення).

Грошове забезпечення у цьому випадку обчислюється виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Після закінчення двох місяців грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується тільки за рішенням Міністра оборони України.

Пунктом 9.2 тієї Інструкції передбачено, що днем звільнення військовослужбовця з посади, яку він займає, уважається день закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою в межах строків, установлених Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України і Положенням про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року № 300, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 грудня 1997 року за № 615/2419 (зі змінами).

Днем звільнення з посади (скорочення штатної посади) у разі часткової зміни штату вважається день закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою в межах установлених строків, але не пізніше дня, установленого відповідними директивами та змінами до штатів, визначених вищим штабом.

У судовому засіданні було встановлено та не спростовано Відповідачем, а також підтверджується наявними у матеріалами справи, що розпорядчий документ (наказ, розпорядження тощо), який би визначав службове становище генерал майора ОСОБА_1 після введення в дію з 01.04.2015 року переліку змін до штату Командування Сухопутних Військ не видавався.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що керівництвом Командування Сухопутних Військ неодноразово направлялися подання до кадрового центру Збройних Сил України та на ім`я Начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України стосовно виведення у розпорядження генерал майора ОСОБА_1 , оскільки посаду позивача віднесено до номенклатури призначення Міністра оборони України, однак вказані подання реалізовані не були та до вересня 2015 року службове становище Позивача визначено не було.

Суд звертає увагу на той факт, що невиконання або неналежне виконання своїх посадових обов`язків та не визначення службового становища генерал майора ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку не є підставою для не виплати останньому грошового забезпечення у розмірі, встановленому відповідними нормативно правовими актами України, які регулюють порядок нарахування та виплати такого забезпечення.

У відповідності до наданої суду копії Витягу з Наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 27.08.2015 року №636 генерал майора ОСОБА_1 , командувача ракетних військ і артилерії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України увільнено від займаної посади і призначено заступником начальника Інституту (з питань розвитку та випробувань) Центрального науково дослідного інституту озброєння та військової техніки Збройних Сил України, ВОС-4201002. (Призначається на нижчу посаду у зв`язку із проведенням організаційних заходів з шпк «генерал - майор» на «полковник»). Як зазначено на вказаній копії Витягу з Наказу «доведено до відома 3.09.15 о 15:48».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що днем увільнення генерал майора ОСОБА_1 , командувача ракетних військ і артилерії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з посади є день закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою, а не день введення в дію переліку змін до штату на виконання директиви, оскільки відповідних розпоряджень щодо визначення службового становища Позивача після 01.04.2015 року та до 04.09.2015 року видано не було, тому службове становище повинно було бути залишено без змін з виплатою грошового забезпечення у відповідності до вимог законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Міністра оборони України від 05.09.2015 року №11261/з збережено виплати грошового забезпечення Позивачу після закінчення двомісячного строку після скорочення посади командувача ракетних військ і артилерії КСВ.

Стосовно позовних вимог позивача щодо зобов`язання провести доплату грошового забезпечення за період з 19.01.2015 року по 04.09.2015 року у розмірі 62 171,02 грн., а також провести доплату матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових за 2015 рік у розмірі 1 128,40 грн. суд зазначає наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст. 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як і в цивільному судочинстві, поняття способів захисту прав, свобод та інтересів особи в адміністративному судочинстві охоплюється визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цих прав, свобод та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Оскільки ці підстави є матеріально-правовими, то їх слід розглядати у сукупності з положеннями статей 105 та 162 КАС, які визначають зміст способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

Згідно з частиною четвертою статті 105 КАС адміністративний позов може містити як вимоги про зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і вимоги про стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 162 КАС у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов`язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов`язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині неналежної вплати грошового забезпечення в період з 19.01.2015 року до 04.09.2015 року та зобов`язати відповідача провести доплату грошового забезпечення за вказаний період у розмірі 62 171,02 грн. та матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2015 рік у розмірі 1 128,40 грн., з урахуванням виплаченої суми у розмірі 30 308,56 грн., при цьому, Позивач при зверненні до суду не надав ані пояснень, ані розрахунку, з якого б вбачалося, з на підставі чого Позивач зробив висновок, що сума недоплати складає саме 92479,58 грн., з яких 30308,56 грн. вже відшкодовані та доплаті підлягає грошова сума у розмірі 62171,02 грн. та 1 128,40 грн., будь якого розрахунку вказаних сум позивачем суду надано не було.

Під час розгляду справи позивачем було надано додаткові письмові пояснення, зі змісту яких вбачається, що при визначенні розміру недоотриманого грошового забезпечення позивач виходив з наступного:

В січні 2015 року після відрахування всіх податків і зборів грошове забезпечення становило 11794,84 грн., тобто, на думку позивача, за час проходження служби у командуванні Сухопутних військ в період з 01.01.2015 року по 04.09.2015 року він повинен був отримати 106 432,73 грн., які складаються з :

Вісім місяців * 11794,84 = 94358,72 грн.

Чотири дні/30 днів *11794,84 грн.=1572,64 грн.

Премія і винагорода за серпень 9265,92 грн.

Премія і винагорода за 4 дні вересня 1235,45 грн.

Вказані розрахунки не містять індексації грошового забезпечення за кожен місяць, починаючи з лютого.

Фактично, як вказано у письмових поясненнях, Позивач отримав 27325,03 грн. та в подальшому 20-21 вересня 2015 року йому було також перераховано 2226,33 грн. та 30 308,61 грн., тому Позивач вважає, що розмір недоплати грошового забезпечення (без урахування сум індексацій за кожен місяць) становить станом на 31.08.2016 року щонайменше 46 572,76 грн. (106 432,73 грн. 27325,03 грн. 2226,33 грн. 30 308,61 грн. = 46572,76 грн.)

При цьому, надаючи такий розрахунок розміру недоотриманого грошового забезпечення, позивач вказує, що незаконні дії (бездіяльність) посадових осіб Відповідача призвели до недоплати грошового забезпечення позивачу в розмірі понад 80 000,00 грн. (з яких 32 534,94 грн. вже відшкодовані 20-21 вересня 2015 року).

Крім того, суд звертає увагу, що у відповідності до наданої суду копії аудиторського звіту від 07.09.2015 року № 234/40/51 про результати фінансового аудиту з окремих питань щодо проведення дослідження повноти та правильності нарахування і виплати грошового забезпечення генерал майору ОСОБА_1 у 2015 році перевіркою було встановлено, що сума недоотриманого доходу останнього склала 36 115,89 грн., з яких до видачі на руки становить сума 34 664,38 грн.

При повторному проведенні фінансового аудиту (аудиторський звіт від 26.10.2015 року № 234/40/63) перевіркою було встановлено, що сума недоотриманого доходу додатково склала 24 228,03 грн., з яких до видачі на руки 23 315,36 грн., а також зазначено, що на виконання рішення Міністра оборони України від 05.09.2015 року до №11261/з щодо збереження виплати грошового забезпечення Позивачу після закінчення двомісячного строку після скорочення посади командувача ракетних військ і артилерії КСВ, керівництвом Відповідача прийнято рішення та проведена доплати грошового забезпечення та сум індексації грошового забезпечення з 20.03.2015 року по 26.08.2015 року на загальну суму 31604,34 грн., з яких до видачі на руки становить сума 30 308,56 грн., а також зазначено, що під час попереднього контрольного заходу, при складанні розрахунку доплати грошового забезпечення позивачу не було враховано рішення Міністра оборони України від 05.09.2015 року до №11261/з, а в ході цього аудиту перерахунок грошового забезпечення здійснено з урахуванням рішення Міністра оборони України.

З довідки «Грошове забезпечення за 2015 рік ОСОБА_1 . Військової частини НОМЕР_1 » вбачається, що позивачу за період з січня по вересень 2015 року були нараховані та виплачені з урахуванням всіх податків і зборі наступні суми: Січень 2015 року 11794,84 грн.; лютий 2015 року 8004,63 грн.; березень 2015 року 5072,38 грн.; квітень 2015 року 2265,22 грн.; травень 2015 року 187,96 грн.; травень 2015 року - 6035,95 грн.; червень серпень 2015 року 187,96 грн.; вересень 1662,45 грн.; вересень 2015 року 30308,56 грн., а всього: 65895,87 грн.

Зі змісту наданих суду письмових заперечень Відповідача вбачається, що генерал майору ОСОБА_1 відповідно до вимог абз. 2 п. 9.1 Інструкції № 260 та згідно рішення Міністра оборони України від 05.09.2015 року №11261/з, було продовжено виплату грошового забезпечення за останньою займаною посадою до дня виключення зі списків особового складу Відповідача та здійснено перерахунок й доплату грошового забезпечення в сумі 30 308,61 грн.

Тобто, в період з 01.01.2015 року по 04.09.2015 року Позивачу було виплачено 59859,92 грн. (29551,31 (ГЗ) + 30308,61 грн. (доплата)), а за вісім місяців з грошовим забезпеченням, яке позивач отримав у січні 2015 року, він повинен був отримати 94358,72 грн. (11794,84*8=94358,72 грн.), з яких 59859,92 грн. він отримав.

Таким чином, на думку відповідача, сума не доплати грошового забезпечення з урахуванням проведених виплат становить 34498,80 грн. (94358,72 грн. 59859,92 грн. = 34498,80 грн.), від зазначеної суми, як вказує відповідач, необхідно відняти щомісячну грошові винагороду, яку позивач отримав в січні лютому 2015 року в розмірі 6591,40 грн. (4453,44-2137,96=6591,40 грн.), тобто сума недоплати становить 27907,40 грн., вказана не могла бути включена в розрахунок грошового забезпечення і не була включена відповідно до абз. 2 п. 9.1 Інструкції № 260.

Щодо виплати недоотриманої суми матеріальної допомоги, відповідач зазначив, що 19.05.2015 року Позивачу була виплачена матеріальна допомога у розмірі 6035,95 грн., тобто допомога виплачена у повному обсязі.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що розрахунок, наданий Позивачем містить припущення щодо конкретної суми недоотриманого грошового забезпечення, яка повинна бути виплачена Позивачу, розрахунок, наведений відповідачем, суперечить наявній у матеріалах справи довідці про нараховане та виплачене Позивачу грошове забезпечення за період з січня по вересень 2015 року, що позбавляє суд можливості встановити правильність вказаних розрахунків з визначенням конкретної суми, що підлягає доплаті Позивачу.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, при цьому, суд приходить до висновку, що, з метою належного захисту порушених прав та свобод позивача, з урахуванням виявлених судом неточностей при розрахунку сторонами розміру недоотриманого грошового забезпечення та матеріальної допомоги Позивачем, а також, враховуючи той факт, що у матеріалах справи відсутні будь які відомості щодо виконання Відповідачем пропозиції у проведенні доплати грошового забезпечення в сумі 24 228,03 грн. згідно результатів фінансового аудиту від 26.10.2015 року, слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення та матеріальної допомоги Позивачу за період з 19.01.2015 року по 04.09.2015 року без встановлення у судовому рішенні конкретної суми, яка підлягає виплаті, поклавши такий обов`язок щодо визначення правильної суми на Відповідача.

Стосовно заявленого Відповідачем клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском Позивачем строків звернення до адміністративного суду, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частинами 3-5 ст. 99 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

В обґрунтування клопотання про залишення без розгляду позову, Відповідач наголошує на тому, що про порушення своїх прав позивач дізнався 04.01.2016 року, а позов ним було подано 26.02.2016 року.

Вказані обставини не відповідають дійсності та спростовуються відповідними доказами, а саме: під час розгляду справи було встановлено, що позивач дізнався про порушення своїх прав та інтересів з боку відповідача 04.01.2016 року, тобто після отримання відповіді на подану ним скаргу, а до суду з вказаним позовом представник позивача звернувся 28.01.2016 року, про що свідчить відповідний штамп вхідної кореспонденції Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.01.2016 року позовна заява була залишена без руху для усунення виявлених судом недоліків.

29 лютого 2016 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків, встановлених ухвалою суду та ухвалою від 01.03.2016 року провадження у справі було відкрито, а справу призначено до судового розгляду.

Частиною ч. 2 ст. 108 КАС України передбачено, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Оскільки недоліки, зазначені в ухвалі суду від 30.01.2016 року, були усунуті представником позивача у строк, встановлений судом, позовна заява вважається поданою у день первинного її подання, тобто 28.01.2016 року, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відповідачем клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.. 94 КАС України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача на користь позивача, понесених останнім судових витрат у розмірі 551,20 грн. у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 122,158 - 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Командування Сухопутних військ Збройних Сил України в частині неналежної виплати грошового забезпечення генерал майору ОСОБА_1 в період з 19 січня 2015 року по 04 вересня 2015 року.

Зобов`язати Командування Сухопутних військ Збройних Сил України здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення генерал майору ОСОБА_1 за період з 19.01.2015 року по 04.09.2015 року з урахуванням виплачених грошових сум.

Зобов`язати Командування Сухопутних військ Збройних Сил України здійснити перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2015 рік з урахуванням виплачених грошових сум.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Командування Сухопутних військ Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур