Справа № 639/5023/16
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 р.Справа № 639/5023/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

третьої особи - ОСОБА_4,

представника третьої особи - ОСОБА_5,

представника третьої особи - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.02.2017р. по справі № 639/5023/16

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Харківської міської ради , треті особи - Комунальне підприємство "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" , Публічне акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" , Адміністрація Жовтневого району Харківської міської ради , ОСОБА_4 -

про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Харківської міської ради, треті особи - Комунальне підприємство "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", Публічне акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк", ОСОБА_4, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради в м. Харкові №34-19 від 04.05.2007 р. про дозвіл оформити побудови по вулиці Перовської,31.

На обгрунтування позову зазначив, що в листопаді 2015 р. у судовому засіданні в Жовтневому районному суді м. Харкова, під час розгляду цивільної справи за позовом ПАТ "Перший Український міжнародний банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки та за його зустрічним позовом до ОСОБА_4, Шостої Харківської державної нотаріальної контори, ПАТ "Перший Український міжнародний банк", треті особи - КП "ХМБТІ", Приватна фірма "Харківське агентство нерухомості" про розірвання договору іпотеки від 29.08.2008 р., було з'ясовано факт існування рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради за №34-19 від 04.05.2007 р. про дозвіл оформити побудови по вул. Перовської ,31 в м. Харкові, тому строк на звернення був пропущений з поважних причин. Крім того, позивач посилався на те, що за отриманням рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради №34-19 від 04.05.2007 р. він не звертався, та жодних заяв не подавав.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.08.2016 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи - Адміністрацію Жовтневого району Харківської міської ради.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.02.2017 р. у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до адміністративного суду з зазначеним позовом - відмовлено. Задоволено клопотання виконавчого комітету Харківської міської ради та третьої особи Публічного акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк".

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Харківської міської ради, треті особи - Комунальне підприємство "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", Публічне акціонерне товариство "Перший Український міжнародний банк", ОСОБА_4, адміністрація Жовтневого району Харківської міської ради - про визнання незаконним рішення залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що 24.06.2016 р. він звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із адміністративним позовом до виконавчого комітету Харківської міської ради про визнання незаконним рішення, та ухвалою від 16.06.2016 р. йому роз'яснено, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Також, позивач зазначає, що про незаконність у виготовленні рішення №34-19 від 04.05.2007 р. Виконавчого комітету Жовтневої ради у м. Харкові йому стало відомо з висновку спеціаліста з судово-технічного дослідження документів Інституту експертизи та криміналістики від 23.03.2016 р. Отже, позивач вважає, що саме з дати отримання висновку - 23.03.2016 р. починається перебіг строку звернення до суду, що в межах процесуального строку, встановленого ст. 99 КАС України.

Представник відповідача надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких посилаючись на обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представник третьої особи - Комунального підприємства "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких посилаючись на обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали, просили скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечувала, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа - ОСОБА_4- та її представник у судовому засіданні суду апеляційної інстанції просили апеляційну скаргу позивача задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Представник третьої особи - Комунального підприємства "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" - у судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечувала, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання суду апеляційної інстанції, не прибули про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись своєчасно та належним чином.

Неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не перешкоджає судовому розгляду справи.

Приймаючи рішення про залишення без розгляду позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено поважності причин пропуску строку для звернення до адміністративного суду, а тому позов підлягає залишенню без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши сторони та третіх осіб, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом, встановленим ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 103 цього Кодексу перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

У своїй позовній заяві, яку подано 24.06.2016 р., позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради в м. Харкові №34-19 від 04.05.2007 р. про дозвіл оформити побудови по вулиці Перовської, 31.

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №19987983, за адресою: м. Харків, вул. Перовської, 31, оформленого 22.08.2008 р. заявнику - ОСОБА_1, в примітці зазначено: "ОСОБА_3 на предмет оформлення договору іпотеки. Згідно рішення виконкому Жовтневої райради №34-19 від 04.05.2007 р. житлова площа літ "А-1" складає 58,3 кв.м."(т.1 а.с.210-211). Отже, саме з цього моменту позивач міг дізнатися про оскаржуване рішення.

Тобто, саме з цього часу почався перебіг строку звернення до суду, який на той час відповідно до ст. 99 КАС України становив рік.

Колегією суддів встановлено, що позивач не звертався до суду з позовом про оскарження рішення виконкому Жовтневої райради №34-19 від 04.05.2007 р. у межах визначеного процесуальним законом строку.

Зазначений позов подано лише 24.06. 2016 року, що безумовно свідчить про недотримання позивачем встановленого нормами процесуального закону строку звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 102 КАС України (у редакції на час вирішення спору) пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Апеляційний суд не встановив обставин, які б свідчили про поважність причин звернення із даним позовом поза межами встановленого Кодексом адміністративного судочинства строку, а тому суд визнає причини пропуску такого строку неповажними.

Колегія суддів апеляційної інстанції критично оцінює доводи позивача відносно того, що він дізнався про оскаржуване рішення лише в березні 2016 р. після отримання висновку спеціаліста з судово-технічного дослідження документів, та звертає увагу, що положення ст. 99 КАС України (у редакції на час звернення позивача до суду) пов'язують початок перебігу шестимісячного строку на оскарження, зокрема, рішення суб'єкта владних повноважень з тим моментом, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Таке законодавче обмеження строку оскарження рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після спливу таких строків відносини вважаються стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява N 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Підсумовуючи вказане, колегія суддів зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

За правилами ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо її подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду .

На необхідності застосування визначених процесуальним законом наслідків пропуску строку звернення до суду наголошувала також і колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України в постанові від 22 грудня 2015 року (справа 21-3577а15), що наразі враховується апеляційним судом.

Колегія суддів вказує на помилковість посилання заявника апеляційної скарги в обґрунтування позиції щодо дотримання строків звернення до суду на положення п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, оскільки зазначені приписи встановлюють вимоги до позовної заяви, поданої в порядку ЦПК України і не визначають строки звернення до адміністративного суду в порядку КАС України.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, відповідно до п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду погоджується з ухвалою суду першої інстанції щодо залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки останній подано після закінчення строку, установленого законом, а позивач не довів поважність причин його пропуску.

Щодо вимоги, заявленої в судовому засіданні третьою особою - ОСОБА_4 про постановлення окремої ухвали колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 208 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 166 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Згідно з ч. 1 ст. 166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

З огляду на положення статті 166 КАС України та обставини справи підстав для постановлення окремої ухвали суд не вбачає.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції винесено законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв'язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.02.2017р. по справі № 639/5023/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_7
Судді ОСОБА_8 ОСОБА_9
Повний текст ухвали виготовлений 21.04.2017 р.