Справа № 195/360/17-а(2-а/195/117/17)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2017 рокусправа № 195/360/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області

на постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року по справі №195/360/17 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

1) визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області про утримання призначеної позивачу пенсії за віком з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року;

2) зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплату позивачу недоотриманої пенсії за віком з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року.

В обґрунтуванні заявлених вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що з липня 2010 року вона перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області та до 01.04.2015р. отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». За період з 01.04.2015 по 31.12.2016 рр. призначена пенсію позивачу не виплачувалась. На звернення до територіального УПФ з метою з'ясування обставин, які спричинили припинення виплати пенсії, позивач отримала відповідь, в якій відповідач посилається на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213 - VІІІ, який набрав чинності 01.04.2015р., яким, зокрема, внесено зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таке рішення відповідача щодо припинення виплати їй пенсії позивач вважає неправомірними та такими, що порушує її конституційні права.

Постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року позов задоволено, а саме:

визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області про утримання призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року;

зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплату недоотриманої пенсії за віком ОСОБА_1 з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 16.11.2010 року ОСОБА_1 обрана секретарем Зорянської сільської ради, 13.04.2016 року призначена секретарем виконавчого комітету Миріської сільської ради, а 05.07.2016 року обрана старостою селищ Зоря, Маяк, Прогрес Мирівської сільської ради, що підтверджується записами трудової книжки, копія якої міститься в матеріалах справи.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області та з 02.07.2010р. по 01.04.2015р. отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 01.04.2015 року управлінням Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області припинено виплату позивачу пенсії за віком.

02 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою, в якій просила надати роз'яснення підстав не виплати їй пенсії у період з 01.04.2015 по 31.12.2016 та виплатити заборгованість за вказаний період.

Листом від 07.02.2017 за №Е 08/32 управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області повідомило позивача про те, що відповідно до ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213 - VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015р.) тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VII від 24.12.2015, продовжено дію статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

Оскільки, у період з 01.04.2015 по 31.12.2016 позивач працювала на посаді, яка давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», то відповідачем вказано на відсутність підстав для виплати пенсії позивачу за вказаний перод.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Так, вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач є посадовою особою органу місцевого самоврядування, у зв'язку з чим не застосував до спірних правовідносин норми спеціального законодавства, які регламентують порядок проходження служби в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.7 ст.21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-III (в редакції на момент виникнення спірних відносин, з урахування змін, внесених Законом №213-VIII) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Пунктом 17 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" 911-VIII від 24.12.2015 року, який набрав чинності з 01.01.2016 року, у частині сьомій статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" цифри і слова "1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року" замінено цифрами і словами "1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року".

З вказаної норми закону вбачається, що підставою припинення виплати пенсії є працевлаштування в органах місцевого самоврядування.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Як встановлено судом з матеріалів справи, 16.11.2010 року ОСОБА_1 обрана секретарем Зорянської сільської ради, 13.04.2016 року призначена секретарем виконавчого комітету Миріської сільської ради, а 05.07.2016 року обрана старостою селищ Зоря, Маяк, Прогрес Мирівської сільської ради.

Тобто, у спірний період позивач обіймала посади, які віднесені до посадових осіб місцевого самоврядування.

Зважаючи на те, що Закони № 213-VIIІ та № 911-VIII не скасовані, їх положення не визнані неконституційними, враховуючи, що ОСОБА_1 у спірний період працювала на посадах, які віднесені до посадових осіб місцевого самоврядування, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача були наявні законні підстави для припинення виплати пенсії позивачу з 01.04.2015 року.

Посилання суду першої інстанції на те, що починаючи з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», а тому підстави для невиплати їй пенсії відпали, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки положеннями ч.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», який є спеціальним Законом, який регулює правовідносини у сфері проходження служби в органах місцевого самоврядування, чітко визначено, що підставою для тимчасової невиплати пенсії є період служби в органах місцевого самоврядування, а не право на призначення пенсії, зокрема, на підставі Закону України «Про державну службу».

Необгрунтованими суд апеляційної інстанції вважає і посилання суду першої інстанції на рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року (справа №4-рп/2016), оскільки вказане рішення стосується оцінки на предмет відповідності Конституції України положень пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", в частині визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Оскільки, спірні правовідносини у цій справі не стосуються розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, то посилання суду першої інстанції на вказане рішення Конституційного Суду України є необґрунтованим.

З огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області - задовольнити.

Постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року по справі №195/360/17 - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Постанову у повному обсязі складено 19.04.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк