Справа № 805/5017/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кірієнко В.О.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року справа №805/5017/16-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Сіваченка І.В., Чебанова О.О., секретаря судового засідання Куленка О.Д., за участю представника відповідача Помалюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі № 805/5017/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест Донбасдомнаремонт» до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.09.2016 року за № /13441,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 19.12.2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення податкового органу № /13441 від 20.09.2016 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі № 805/5017/16-а позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест Донбасдомнаремонт» задоволено повністю.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області від 20.09.2016 року за № /13441, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у сумі 4 098 711,00 грн.

Вирішено питання щодо відшкодування судових витрат.

Не погодившись з судовим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що фінансово-господарська діяльність ТОВ «Трест Донбасдомнаремонт» здійснюється поза межами правового поля. Фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ «Сіті Строй-компані», ТОВ «Аркада Пром Буд», ПП «СКН-Груп», ТОВ «Інтер Буд Стиль», ТОВ «Арт Білд Компані», ТОВ «Агро Трейд Південь» не спричинили реального настання юридичних наслідків, що позбавляє ТОВ «Трест Донбасдомнаремонт» права на формування податкового кредиту та витрат.

Апелянт зазначає, що в ході дослідження документів, наданих до перевірки, встановлено, що документи надані не в повному обсязі, а ті, що надано дефектні, тобто складені з порушенням вимог ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не мають юридичної сили, не можуть бути підставою для бухгалтерського та податкового обліку та подальшого декларування податкових показників з податку на прибуток підприємства та податку на додану вартість.

Крім того, апелянт вказує, що відповідно до баз даних ГУ ДФС України, податкової звітності та інших джерел інформації, одержаних в ході проведення перевірки, встановлено проведення безтоварних операцій, спрямованих на надання податкової вигоди для третіх осіб з метою штучного формування податкового кредиту. Таким чином, наведені вище контрагенти позивача здійснювали діяльність, пов'язану з нереальним постачанням товарів (робіт) та формуванням неправомірної вигоди на користь ТОВ «Трест Донбасдомнаремонт».

Отже, позивачем отримано податкові накладні від контрагентів без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків, в зв'язку з чим дії підприємства призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. З огляду на приписи ч. 4 ст. 196 КАС України його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

У період з 09.08.2016 року по 30.08.2016 року відповідачем проведена документальна позапланова перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест Донбасдомнаремонт» щодо документального підтвердження фінансово-господарських відносин з платниками податків ТОВ «Сіті Строй-Компані» за період з 01.07.2015 року по 31.07.2015 року, ТОВ «Аркада Пром Буд» за період з 01.01.2016 року по 31.01.2016 року, ПП «СКН-ГРУП» за період з 01.04.2016 року по 30.04.2016 року, ТОВ «Інтер Буд Стиль» за період з 01.04.2016 року по 30.04.2016 року, ТОВ «Агро Трейд Південь» за період з 01.05.2016 року по 31.05.2016 року, ТОВ «Арт Білд Компані» за період з 01.05.2016 року по 31.05.2016 року, за результатами якої складено акт перевірки від 06.09.2016 року № 262/05-15-14-02-36252790 (том 1 а.с. 8-31).

Перевіркою вказано на порушення ТОВ «Трест Донбасдомнаремонт»: відсутність реального здійснення господарських взаємовідносин по операціях з придбання у ТОВ «Сіті Строй-Компані», ТОВ «Аркада Пром Буд», ПП «СКН-Груп», ТОВ «Інтер Буд Стиль», ТОВ «Арт Білд Компані», ТОВ «Агро Трейд Південь» будівельно-монтажних робіт та ТМЦ в розумінні пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 188.1 ст. 188, пп. 185.1 ст. 185 , п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту на загальну суму 2 751 370 грн., в тому числі у деклараціях з податку на додану вартість за липень 2015 року на суму 250 901 грн., за січень 2016 року на суму 556 939 грн., за квітень 2016 року на суму 545 733 грн., за травень 2016 року на суму 849 804 грн., за червень 2016 року на суму 537 391 грн., за липень 2016 року 10 601 грн. та занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету всього на суму 2 732 747 грн., в тому числі у деклараціях з податку на додану вартість за липень 2015 року на суму 232 006 грн., за січень 2016 року на суму 556 939 грн., за квітень 2016 року на суму 545 733 грн., за травень 2016 року на суму 849 804 грн., за червень 2016 року на суму 537 391 грн., за липень 2016 року 10 601 грн. (том 1 а.с. 31).

20.09.2016 року податковим органом на підставі акту перевірки сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Р» № /13441 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 2 732 474 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 1 366 237 грн. (том 1 а.с. 7).

Колегія суддів вважає висновок суду щодо задоволення позовних вимог правомірним з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) (далі - ПК України).

За приписами п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до положень п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За унормуванням положень п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3).

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Згідно п. 201.10 статті 201 ПК України, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, підставою для формування податкового кредиту є належним чином оформлена податкова накладна, зокрема, наведені в ній відомості повинні відповідати дійсності.

З матеріалів справи вбачається наступне.

Що стосується взаємовідносин між позивачем та ТОВ «ІНТЕР БУД СТИЛЬ».

З матеріалів справи вбачається, що між останніми було укладено договори субпідряду (том 1 а.с. 44-51, 52-91, 92-108, 218-240, том 2 а.с. 186-188, том 3 119-130, 131-144, том 4 а.с. 5-9, том 5 а.с. 4-20, 34-40, 41-46, 47-49, том 9 а.с. 220-222, 223-226, 227-228).

На підтвердження виконання умов договорів позивачем були отримані податкові накладні від 27 квітня 2016 року та від 28 квітня 2016 року (том 1 а.с. 110, 117, 124, 130, том 2 а.с. 190, 197, том 3 а.с. 146, 150, 156, 161, 165, 171, том 5 а.с. 51, 61, 66, 74, 80, 88, 92, 97, том 9 а.с. 238, 247, том 10 а.с. 9, 17, 24, 36).

Факт виконання умов договору підтверджується актами виконаних робіт по вказаних договорах (том 1 а.с. 111-114, 118-122, 125-128, 131-142, 147-161, том 2 а.с. 192-195, 199-202, 207-213, том 3 а.с. 147-148, 151-154, 157-159, 162-163, 166-169, 172-176, 183-184, 189-190, 196-197, 202-204, 212-214, 222-225, том 4 а.с. 66-69, 75-78, 84-85, 88-89, 92-93, 165-166, 172-174, 178-180, 188-189, 196-198, том 5 а.с. 106-111, 129-131, 143-147, 158-159, 164-165, 171-173, 179-180, том 10 а.с. 46-48, 54, 57-57, 62-63, 66-67,71-72).

Розрахунки за отримані послуги позивачем були здійснені у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями (том 1 а.с. 143, 144, 145, 146, том 2 а.с. 205, том 3 а.с. 178, 179, 180, 181, 182, том 5 а.с. 102, 104, 105, том 10 а.с. 43, 44).

Зміст укладеної угоди узгоджується з видами господарської діяльності, які веде позивач, а саме: спеціалізовані будівельні роботи, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ (том 2 а.с. 218).

Що стосується взаємовідносин між позивачем та ТОВ «АРКАДА ПРОМ БУД».

З матеріалів справи вбачається, що між останніми було укладено договори субпідряду (том 2 а.с. 59-62, 63-75, 76-88, том 4 а.с. 110-117, том 5 а.с. 4-15, 41-46, том 7 а.с. 218-220, 221-234, том 8 а.с. 12-51, том 9 а.с. 174).

На виконання умов договорів позивачем були отримані податкові накладні від 25 січня 2016 року та від 28 січня 2016 року (том 2 а.с. 90, 93, 96, 100, 104, 108, 111, 114, 117, 121, 124, 129, 131, том 4 а.с. 119, 131, 135, том 8 а.с. 78, 82, 90, 109, 121, 126, 138, 151, 170, 180, том 9 а.с. 176).

Факт виконання умов договору підтверджується актами виконаних робіт по договорах підряду (том 2 а.с. 135-165, том 4 а.с. 140-150, том 8 а.с. 187-191, 195-201, 220-236, том 9 а.с. 29-33, 45-47 , 58-60, 75-76, 81-82, 89-97, 109-120, 149-152, 157).

Розрахунки за отримані послуги позивачем були здійснені у безготівковій формі, що підтверджується простими векселями (том 2 а.с. 134, 1, том 4 а.с. 139, 139а, том 8 а.с. 184, 185, том 9 а.с. 168, 213).

Зміст укладеної угоди також узгоджується з видами господарської діяльності, які веде позивач, а саме: спеціалізовані будівельні роботи, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ (том 2 а.с. 218).

Що стосується взаємовідносин між позивачем та ТОВ «АРТ БІЛД КОМПАНІ».

З матеріалів справи вбачається, що між останніми було укладено договір субпідряду 18 квітня 2016 року № 26-04-16 та договір підряду з ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 6 листопада 2015 року № 2016/20ск (том 4 а.с. 156-164, 235-242).

На виконання умов договору позивачем були отримані податкові накладні від 30 травня 2016 року (том 4 а.с. 207, 213, 218, 224, 230).

Факт виконання умов договору підтверджується актами виконаних робіт по договору підряду від 29 квітня 2016 року № 72/6685, № 73, № 74, № 77/5185, № 78/5188 (том 4 а.с. 165-166, 172-174, 178-180, 188-189, 196-198).

Розрахунки за отримані послуги позивачем були здійснені у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 7 грудня 2016 року на суму 132812 грн. 40 коп. (на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Аленсо Компані») (том 4 а.с. 247).

Зміст укладеної угоди узгоджується з видами господарської діяльності, які веде позивач, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ (том 4 а.с. 248, 249).

Що стосується взаємовідносин між позивачем та ТОВ «СІТІ СТРОЙ-КОМПАНІ».

З матеріалів справи вбачається, що між ними було укладено договори субпідряду від 11 травня 2015 року № 17/9-05-15, від 11 травня 2015 року № 17/10-05-15, від 11 травня 2015 року № 17/5-05-15 та договір підряду з ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 4 березня 2014 року № ДП4/ЛОТ1Р/493 (том 1 а.с. 182-188, том 2 а.с. 223-229, 231-250, том 3 а.с. 2-12, 54-60).

На виконання умов договорів позивачем були отримані податкові накладні від 31 липня 2016 року ( том 1 а.с. 190 том 3 а.с. 13, 18, 26, 31, 83, 89, 94, ).

Факт виконання умов договору підтверджується актами виконаних робіт по договорам підряду від 20 квітня 2015 року № 304, від 27 травня 2015 року № 343у, від 30 червня 2015 року № 369у, від 28 квітня 2015 року № 316у, № 324у, від 30 червня 2015 року № 385у, № 332у, № 371у (том 3 а.с. 39, 40-41, 43-45, 47-48, 105-106, 109, 112-113).

Розрахунки за отримані послуги позивачем були здійснені у безготівковій формі, що підтверджується простими векселями від 10 грудня 2015 року на суму 144410 грн. 46 коп., на суму 641272 грн. 43 коп., на суму 719725 грн. 68 коп. (том 1 а.с. 203, том 3 а.с. 37, 103).

Зміст укладеної угоди також узгоджується з видами господарської діяльності, які веде позивач і це підтверджується випискою з ЄДРПОУ (том 3 а.с. 49-51).

Що стосується взаємовідносин між позивачем та ТОВ «СКН-ГРУП».

З матеріалів справи вбачається, що між останніми було укладено договори субпідряду (том 1 а.с. 215-217, 218-219, том 4 а.с. 3-4, 5-7, том 5 а.с. 203-210, том 6 а.с. 4-10, 54-65, 101-103, том 7 а.с. 114-117, 118-130, том 10 а.с. 118-132, 141-147).

На виконання умов договорів позивачем були отримані податкові накладні від 19 квітня 2016 року (том 1 а.с. 242, 246, том 2 а.с. 11, 19, том 4 а.с. 9, 24, 31, 40, 54, том 6 а.с. 13, 20, 26, 104, 110, 119, 136, 143, 149, 155, 161, 167, 173, 178, 183, 198, том 7 а.с. 138, 141, 145, 148, 151, 155, 158, 161, 165, 168, 171, 174, 176, том 10 а.с. 150, 154, 158, 165, 172, 178, 182, 189).

Факт виконання умов договору підтверджується актами виконаних робіт по договорам підряду (том 2 а.с. 33, 38-40, 44-46, том 4 а.с. 66-70, 75-78, 84-85, 88-89, 92-93, том 6 а.с. 34-37, 38-40, 41-43, 212-216, 220-222, 226-237, 243-246, том 7 а.с. 1-4, 6-8, 11-13, 16-18, 22-24, 33-34, 42-44, 52-60, 96-102, 180, 182, 184, 186, 188-189, 191, 193, 195-196, 198, 200, 202-203, 205, 207, том 10 а.с. 198-199, 202-204, 209-210, 218-221, 230-232, 236-237, 241-245, 248-250, том 11 а.с. 1).

Розрахунки за отримані послуги позивачем були здійснені у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями від 15 серпня 2016 року на суму 48694 грн. (на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Ред Лайн Плюс»), від 25 квітня 2016 року на суму 200000 грн. від 20 квітня 2016 року на суму 250000 грн., від 14 червня 2016 року на суму 445873 грн. 10 коп. (на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Ренлі Компані»), від 15 червня 2016 року № 61538 грн., від 22 червня 2016 року № 623043 грн. 70 коп., від 22 червня 2016 року на суму 266860 грн. 30 коп. (на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Ренлі Компані»), від 30 серпня 2016 року на суму 59497 грн. 70 коп. (на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Ренлі Компані»), від 20 квітня 2016 року на суму 250000 грн., від 30 серпня 2016 року на суму 30573 грн. 60 коп. (на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Ред Лайн Плюс»), від 6 вересня 2016 року на суму 48424,00 грн., від 27 квітня 2016 року на суму 57362 грн. 08 коп., від 30 серпня 2016 року на суму 8923 грн. 22 коп. (на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Ред Лайн Плюс»), від 20 квітня 2016 року на суму 250000 грн., від 20 квітня 2016 року на суму 550000,00 грн., від 25 квітня 2016 року на суму 200000 грн., від 27 квітня 2015 року на суму 158477 грн. 92 коп., від 27 квітня 2016 року на суму 165840,00 грн., від 30 серпня 2016 року на суму 350 000,00 грн. (том 2 а.с. 30, 51, том 4 а.с. 63, 96, том 6 а.с. 44, 208, 209, 210, том 7 а.с. 210, 211, том 10 а.с. 196, том 11 а.с. 5).

Зміст укладеної угоди узгоджується з видами господарської діяльності, які веде позивач, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ (том 4 а.с. 97, 98).

Що стосується взаємовідносин між позивачем та ТОВ «АГРО ТРЕЙД ПІВДЕНЬ».

З матеріалів справи вбачається, що між останніми було укладено договір купівлі-продажу № 25-04-16 (том 10 а.с. 79-80).

На виконання умов зазначеного договору позивачем були отримані податкові, видаткові накладні від 31 травня 2016 року № 18, № 19, № 20 (том 10 а.с. 84-86, 96-98).

Факт виконання умов договору підтверджується товарно-транспортними накладними від 31 травня 2016 року № 1487, № 1488 (том 10 а.с. 92-93, 94-95).

Розрахунки за отриманий товар були здійснені у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями від 29 червня 2016 року на суму 450000 грн. (на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Ренлі Компані»), від 29 червня 2016 року на суму 430000 грн., на суму 441000 грн., від 21 липня 2016 року на суму 400000 грн. на виконання умов договору відступлення права вимоги ТОВ «Ренлі Компані»), від 21 липня 2016 року на суму 400000 грн., від 2 серпня 2016 року на суму 500000 грн., від 3 серпня 2016 року № 375633 грн., від 15 серпня 2016 року на суму 500000 грн., від 17 серпня 2016 року на суму 251674 грн., від 23 серпня 2016 року на суму 500000 грн., від 30 серпня 2016 року на суму 350000 грн. 00 коп., від 6 вересня 2016 року на суму 48 424 грн. 00 коп. (том 10 а.с. 99, 100, 101, 102, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 111).

З матеріалів справи вбачається, що по всіх контрагентах позивача наявні договори та складені на їх виконання первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, в тому числі і податкові накладні, які є належними доказами правомірності формування позивачем податкового кредиту по господарських операціях з його контрагентом, якого крім того, було зареєстровано (на час здійснення господарських операцій) як юридичну особу та на момент проведення фінансово-господарських операцій був платником податків, а тому мав право здійснювати господарську діяльність шляхом укладення договорів.

З акту перевірки вбачається, що підставою для висновків відповідача щодо відсутності реального характеру господарських операцій, здійснених між позивачем та його контрагентами стали, зокрема бази даних ГУ ДФС України, податкової звітності та інших джерел інформації (яких саме - в акті не уточнюється). Крім того, відсутність відповідей інших податкових інспекції на запит про проведення зустрічних перевірок.

Звертає на себе увагу зазначення в акті перевірки теза про те, що остаточне питання формування витрат за перевіряє мий період буде досліджено в ході проведення документальної планової перевірки (т.1 а.с. 31 зв.бік).

Поза увагою колегії суддів не залишився і той факт, що акт підписано тільки одним перевіряючим всупереч п. 2 розділу 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 20 серпня 2015 року № 727 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за № 1300/27745.

На переконання колегії суддів даний акт не може слугувати підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення - рішення, і тим більше слугувати доказом в розумінні ст. 79 КАС України, тим більше, що угоди між позивачем та його контрагентом в судовому порядку не оскаржені, а первинні документи бухгалтерського та податкового обліку є такими, що не тягнуть їх невизнання як доказів.

Колегія суддів зазначає, що ненадання органами ДПІ відповідної інформації щодо проведення зустрічної перевірки контрагентів позивача та податкова інформація щодо невідповідності здійснених операцій позивача з ТОВ «АРКАДА ПРОМ БУД» не є перевіркою господарської діяльності контрагента позивача по взаємовідносинах, в тому числі й з позивачем. Сама по собі неможливість реалізації контролюючими органами визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок чи перевірок не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства платником податків.

Чинним законодавством України не встановлено обов'язку суб'єкта господарювання при укладенні договорів здійснювати перевірку справжності наданих контрагентами документів шляхом направлення запитів до державних органів, а також: не передбачений обов'язок здійснювати перевірку документів щодо всіх контрагентів по ланцюгу здійснення операції стосовно державної реєстрації платника податків, здійснення господарської діяльності, сплати ним податків тощо.

Колегія суддів вказує, що надання платником податків податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки і збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів.

Крім того, ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Неприпустимість притягнення до відповідальності одного платника податків, у випадку за неправомірні дії іншого платника податків підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в п. 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Європейський Суд з прав людини визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Таким чином, при розгляді справи колегією суддів встановлено, що наявні договори та складені на їх виконання первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, в тому числі і податкові накладні, які є належними доказами правомірності формування позивачем податкового кредиту по господарських операціях з його контрагентами, як юридичними особами та на момент проведення фінансово-господарських операцій, які були платниками податків, а тому мали право здійснювати господарську діяльність шляхом укладення договорів.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996).

Відповідно до статті 1 Закону № 996 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: відомості про господарську операцію і підтвердження її реального (фактичного) здійснення.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і, власне, її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України № 996 фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру

господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. (пункт 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704).

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Таким чином, позивачем надані усі необхідні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують його право на формування податкового кредиту.

Колегія суддів зазначає, що в діях позивача як платника податку не вбачається порушень діючого законодавства, а господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, що підтверджується наявністю належним чином оформлених документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При розгляді даної справи податковий орган не надав жодного доказу на підтвердження правомірності своїх дій і рішень.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Крім того, належними та допустимими в розумінні ст. 124 Конституції України, ст. 70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (оскільки діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст. 191 та ст. 212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (оскільки наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно ст. 207, ст. 208, ст. 250 ГК України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (оскільки відповідно ч. 3 ст. 228 ЦК України вчинення платником податків правочину, який суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності прийняття спірного повідомлення-рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі № 805/5017/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 24 квітня 2017 року.

Колегія суддів: Г.М. Міронова

І.В. Сіваченко

О.О. Чебанов