Справа № 813/2957/16
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року справа № 813/2957/16

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.,

секретар судового засідання Фуртак А.В.,

за участі :

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Лещук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №112 від 28.01.2016 року в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №45 о/с від 05.02.2016 року в частині звільнення позивача зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), з 06.02.2016 року;

- поновити на посаді оперуповноваженого Сокальського відділення поліції Червоноградського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 07.02.2016 року;

- стягнути з відповідача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 07.02.2016 року до дати прийняття рішення судом по суті.

Посилається на те, що спірні накази не ґрунтуються на вимогах закону, видані відповідачем за відсутності належних на те правових підстав та з порушенням встановленого порядку. При цьому зазначив, що в оскаржуваних наказах не відображено які саме норми законодавства порушено позивачем, як і не відображено посилання на докази, якими підтверджуються факти вчинених порушень службової дисципліни. Поряд з цим, додав, що його не ознайомлено з висновком службового розслідування. В той же час, у порушення вимог ст.47 Кодексу законів про працю України, ГУНП у Львівській області у день звільнення не видано належним чином оформлену трудову книжку та копію наказу про звільнення від 05.02.2016 року, яку отримав лише у серпні 2016 року після подання письмової заяви про її видачу. Окрім цього, ствердив, що відповідачем порушено порядок звільнення, оскільки таке відбулось у період тимчасової непрацездатності позивача. Щодо суспільного резонансу та формування негативної думки про поліцію, що спричинили, як зазначає відповідач, дії позивача, ствердив, що жодних досліджень у цьому напрямку не проводилося, а це була лише нічим не обґрунтована думка особи, яка проводила службове розслідування. У підсумку вказав, що вирішуючи питання про накладення такого суворого дисциплінарного стягнення, як звільнення зі служби в поліції, відповідач не врахував усіх обставин, які мали б бути взяті ним до уваги при прийнятті оскаржуваних рішень. Враховуючи вищенаведене, вважає, що накази №112 від 28.01.2016 року та №45 о/с від 05.02.2016 року прийняті неправомірно та без урахування всіх істотних обставин, у зв'язку з чим просить їх скасувати.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях, просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, суть яких зводиться до наступного. 15.01.2016 року до ГУНП у Львівській області надійшла інформація про те, що Червоноградською місцевою прокуратурою Львівської області розпочато кримінальні провадження №0000002 та №0000003 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України. З метою дослідження вказаних фактів та обставин, що стали підставою для порушення службової дисципліни, наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку, а не доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення, 15.01.2016 року відповідач видав наказ про призначення службового розслідування. За наслідками проведеного службового розслідування вина позивача в грубому порушенні службової дисципліни - доведена повністю. А саме, встановлено, що оперуповноважений Сокальського ВП Червоноградського відділу поліції ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_1, грубо порушуючи вимоги ст.ст.6, 7, 8, 18, 30 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст.1, 2, 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, будучи працівником поліції та перебуваючи у форменому одязі, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, грубо порушуючи обов'язки поліцейського, 15.01.2015 року близько 16 год. 00 хв., перебуваючи в барі «Віраж», що знаходиться по вул.Шевченка, 4 у м.Червоноград, вчинив конфлікт, у ході якого завдав ударів стороннім громадянам. Наведене стало підставою для внесення відомостей до ЄРДР, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України, по факту заподіяння гр.ОСОБА_1 тілесних ушкоджень гр.ОСОБА_4 та гр.ОСОБА_5 Зазначила, що такими протиправними діями позивач підірвав довіру населення до органів поліції та сформував негативну думку про працівників поліції. А обставини, за яких вчинено дисциплінарний проступок позивачем, набули суспільного резонансу. У зв'язку із чим, на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, яке відображене у виданому ГУНП у Львівській області наказі №112 від 28.01.2016 року. З метою виконання дисциплінарного стягнення, 05.02.2016 року відповідач видав наказ №45 о/с, згідно якого майора поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП, звільнено зі служби в поліції з 06.02.2016 року, за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» /у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби/. У підсумку вказала, що всі дії посадових осіб ГУНП у Львівській області під час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції - правомірні і вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України. Посилаючись на викладене, вважає, що відсутні підстави для визнання протиправними та скасування оскаржених наказів відповідача №112 від 28.01.2016 року та №45 о/с від 05.02.2016 року. В той же час, зазначила, що позивач, на її думку, пропустив встановлений Кодексом адміністративного судочинства України місячний строк звернення до суду з цим позовом.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила з підстав, викладених у письмовому запереченні на позов, просить відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши подані документи, допитавши свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 09.04.1997 року, а з 07.11.2015 року - в поліції й, зокрема, з 07.11.2015 року по день звільнення - на посаді оперуповноваженого Сокальського відділення поліції Червоноградського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - Сокальський ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області).

Суд встановив, що 15.01.2016 року до ГУНП у Львівській області надійшла інформація про те, що Червоноградською місцевою прокуратурою Львівської області цього ж дня розпочато кримінальне провадження №0000002 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України. Відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за заявою гр.ОСОБА_4 по факту заподіяння йому тілесних ушкоджень гр.ОСОБА_1 Фабула: 15.01.2016 року, близько 16 год. 00 хв, в приміщенні кафе-бар «Віраж» невідома особа, одягнена у формений одяг працівників поліції, безпричинно нанесла відвідувачу вказаного закладу - гр.ОСОБА_4 - два удари кулаком правої руки у праву частину обличчя, внаслідок чого останній впав та пошкодив собі ліве коліно і відчув сильний фізичний біль.

Крім цього, 15.01.2016 року Червоноградською місцевою прокуратурою Львівської області розпочато кримінальне провадження №0000003 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України. Відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за заявою гр.ОСОБА_5 по факту заподіяння йому тілесних ушкоджень гр.ОСОБА_1 Фабула: 15.01.2016 року, близько 16 год. 00 хв, в приміщенні кафе-бар «Віраж» невідома особа, одягнена у формений одяг працівників поліції, безпричинно нанесла відвідувачу вказаного складу - гр.ОСОБА_4 - два удари кулаком правої руки у праву частину обличчя, внаслідок чого останній впав та пошкодив собі ліве коліно і відчув сильний фізичний біль.

У зв'язку із наведеними обставинами, на виконання п.п.2.1, 2.2.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 року №230, начальником, полковником поліції, ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 видано наказ від 15.01.2016 року №44 «Про призначення службового розслідування».

На підставі цього наказу, старший інспектор з ОД УКЗ ГУНП у Львівській області підполковник поліції ОСОБА_8 провів службове розслідування, за наслідками якого 22.01.2016 року складено та затверджено висновок.

Згідно з цим висновком, встановлено, що 15.01.2016 року, близько 16 год. 00 хв., гр.ОСОБА_4 перебував в кафе-барі «Віраж» у м. Червоноград. Виходячи з даного кафе, у коридорі зустрів невідомого чоловіка, як з'ясувалось пізніше - позивача, який був одягнений у формений одяг працівника міліції. ОСОБА_1 щось сказав ОСОБА_4 та безпричинно наніс йому тілесні ушкодження. На місце події ОСОБА_4 викликав працівників поліції Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області, які запросили майора поліції ОСОБА_1 у відділ поліції. ОСОБА_4 звернувся до Червоноградської ЦРЛ, де йому установлено діагноз «забій м'яких тканин голови, забій лівого коліна».

Також установлено, що після вчинення неправомірних дій майором поліції ОСОБА_1 по відношенні до гр.ОСОБА_4, останній зателефонував своєму знайомому гр.ОСОБА_9 У подальшому, ОСОБА_9 разом з працівниками поліції Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області та майором поліції ОСОБА_1 прибули у приміщення Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області. У коридорі вказаного підрозділу під час розмови гр.ОСОБА_9 з позивачем, останній наніс ОСОБА_9 удари в область голови та плеча. Гр.ОСОБА_9 звернувся до Червоноградської ЦРЛ, де йому після надання медичної допомоги установлено діагноз «забій м'яких тканин голови зліва, забій правого плечового суглобу».

Службовим розслідуванням встановлено, що майор поліції ОСОБА_1 знаходився поза службою (після чергування в складі СОГ з 08 год. 00 хв. 14.01.2016 року до 08 год. 00 хв. 15.01.2016), в форменому одязі, без вогнепальної зброї. Від проходження медичного огляду для встановлення стану сп'яніння у присутності понятих відмовився. Причину відмови пояснив тим, що більше двох годин в кабінеті №12 Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області перебував у кайданках. Вказане підтверджується записами, викладеними у листі Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області від 15.01.2016 року, адресованому головному лікарю Червоноградської ЦМЛ. Окрім цього, працівниками Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області складено акт від 15.01.2016 року №254/13-2016 про те, що 15.01.2016 року о 19 год. 30 хв. оперуповноважений Сокальського ВП ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння, з наступними ознаками такого: різкий запах алкоголю з рота, почервоніння очей, збуджений стан, агресивна поведінка. Копії згаданих листа та акта долучені до матеріалів справи.

Відео зображення вищевказаних подій було викладено в мережу Інтернет, вийшло в ефір на каналі «ІСТV» та викликало, як зазначає відповідач, суспільний інтерес.

Як вказано у висновку службового розслідування, згідно цього відео вбачається, що дійсно позивач перебував поблизу входу в бар, у формі працівника міліції, поверх якої одягнута цивільна куртка. Його жестикуляція та координація рухів є порушеною, як і мовлення, вочевидь унаслідок перебування у стані алкогольного сп'яніння. При спілкуванні з громадянами та працівниками поліції він вживав ненормативну, нецензурну лексику, перебував у агресивному та збудженому стані, погрожував фізичною розправою та завдав ударів ОСОБА_9, а також намагався вдарити ОСОБА_10

Оптичний диск з цією відео зйомкою матеріалів міститься в матеріалах справи і був досліджений судом у сукупності з іншими доказами.

Під час проведення службового розслідування, з метою з'ясування всіх обставин подій були опитані наступні особи: гр.ОСОБА_4, гр.ОСОБА_9І, гр.ОСОБА_10 (журналіст юридично-правової газети «ДК Захід», депутат Червоноградської міської ради), майор поліції ОСОБА_1, старший інспектор-черговий Червоноградського ВП ГУНП майор поліції ОСОБА_11, помічник чергового Червоноградського ВП ГУНП старший сержант поліції ОСОБА_12, інспектор Червоноградського ВП ГУНП капітан поліції ОСОБА_13, начальник відділу Червоноградського ВП ГУНП капітан поліції ОСОБА_14, слідчий Червоноградського ВП ГУНП старший лейтенант поліції ОСОБА_15, оперуповноважений Червоноградського ВП ГУНП лейтенант поліції ОСОБА_16, гр.ОСОБА_17 Крім цього, в процесі проведення службового розслідування були опитані працівники Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області, а саме: помічник чергового старший сержант поліції ОСОБА_18, водій-поліцейський сержант поліції ОСОБА_19, старший інспектор майор поліції ОСОБА_20, слідчий капітан поліції ОСОБА_21, котрі разом з майором поліції ОСОБА_1 перебували в складі слідчо-оперативної групи в ніч на 15.01.2016 року. Копії пояснень вищеназваних осіб містяться у матеріалах справи.

Опитаний начальник Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП підполковник поліції ОСОБА_22 повідомив, що 15.01.2016 року знаходився на оперативній нараді в ГУНП та від чергового отримав доповідь про те, що оперуповноважений Сокальського ВП майор поліції ОСОБА_1 затриманий громадськими активістами у м. Червоноград за перебування у нетверезому стані. У вказаний час ОСОБА_1 був поза службою, а саме після добового чергування. ОСОБА_22 доповів отриману інформацію керівництву ГУНП та направився до Червоноградського ВП, однак, станом на момент приїзду, ОСОБА_1 вже не було, оскільки він не затримувався. У подальшому йому стало відомо, що відомості про спричинення позивачем тілесних ушкоджень громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_9 - внесені органами прокуратури до ЄРДР.

У підсумку службового розслідування зазначено, що оперуповноважений Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_1, грубо порушуючи вимоги ст.ст.6, 7, 8, 18, 30 Закону України «Про Національну поліцію», ст ст.1, 2, 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, будучи працівником поліції та перебуваючи у форменому одязі, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, грубо порушуючи обов'язки поліцейського, 15.01.2015 року, близько 16 год. 00 хв., перебуваючи в барі «Віраж», що по вул. Шевченка, 4 у м. Червоноград, вчинив конфлікт з гр.ОСОБА_4, в ході якого завдав двох ударів останньому в обличчя. У подальшому, в приміщенні Червоноградського ВП ГУНП завдав двох ударів громадському активісту та по сумісництву помічнику народного депутата України гр.ОСОБА_9, котрий разом з громадянином ОСОБА_10 прибув на повідомлення гр.ОСОБА_4 та вимагав від ОСОБА_1 представитися і пред'явити службове посвідчення поліцейського. Вказане, як наслідок, призвело до надзвичайної події - внесення відомостей до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України.

Відповідач вважає, що такими протиправними діями ОСОБА_1 підірвав авторитет органів поліції, сформував негативну думку про поліцію та дискредитував звання працівника поліції. Допущенні порушення, як слідує зі змісту цього висновку, стали можливими унаслідок особистої недисциплінованості позивача та повного ігнорування ним вимог чинного законодавства.

За наслідками проведеного службового розслідування, за грубі порушення службової дисципліни, Дисциплінарного статуту ОВС України, Закону України «Про Національну поліцію», що виразилося у недотриманні прав і свобод людини, ігноруванні принципів діяльності поліції, законності, порушенні обов'язків поліцейського,які проявились у вчиненні конфлікту з громадянами та громадськими активістами та призвели до заподіяння їм тілесних ушкоджень і як наслідок призвели до надзвичайної події, на оперуповноваженого Сокальського ВП Червонограського ВП ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

22.01.2016 року, після затвердження висновку службового розслідування, т.в.о. ГУНП у Львівській області видано наказ від 28.01.2016 року №112 «Про надзвичайну подію за участі працівника Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП та притягнення винного до дисциплінарної відповідальності», згідно якого на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відповідальним за ознайомлення з даним наказом призначено начальника Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП - ОСОБА_22

Після надходження наказу ГУНП у Львівській області від 28.01.2016 року №112 до місця проходження позивачем служби, начальником Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП ОСОБА_22 було вжито заходів для ознайомлення позивача з його змістом, про що складено акт від 08.02.2016 року №935/14, копія якого долучена до матеріалів справи. Зі змісту цього акта слідує, що працівники Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області - ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 - у телефонному режимі повідомили ОСОБА_1 про необхідність його прибуття до Сокальського ВП Червоноградського відділу поліції ГУНП у Львівській області для ознайомлення з наказом ГУНП у Львівській області від 28.01.2016 року №112. На пропозицію прибути позивач категорично відмовився, причини відмови не повідомив.

05.02.2016 року ГУНП у Львівській області видано наказ №45 о/с, згідно якого майора поліції ОСОБА_1 /М-062533/, оперуповноваженого Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП, звільнено зі служби в поліції з 06.02.2016 року, за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» /у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби/. Підстава: наказ ГУНП від 28.01.2016 року №112.

05.02.2016 року на адресу позивача відповідач надіслав письмове повідомлення про звільнення його зі служби в поліції та необхідність прибуття в управління кадрового забезпечення ГУНП у Львівській області для отримання трудової книжки.

10.02.2016 року працівниками ГУНП у Львівській області (ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27.) в телефонному режимі повідомлено позивача про необхідність прибути в управління кадрового забезпечення ГУНП у Львівській області для ознайомлення з наказом ГУНП №45 о/с від 05.02.2016 року та отримання його копії. Однак, як свідчить акт №295/13/04/19-2016 від 10.02.2016 року, ОСОБА_1 від пропозиції прибути відмовився, не повідомивши при цьому жодної причини неприбуття.

15.02.2016 року відповідач повторно надіслав на адресу позивача письмове повідомлення аналогічного змісту.

У матеріалах справи міститься довідка про доходи від 20.01.2017 року №13, видана ГУНП у Львівській області, з якої видно, що 26.02.2016 року позивачу, який звільнений з 06.02.2016 року, на картковий рахунок ПАТ КБ «Приват Банк» востаннє перераховано грошове забезпечення в сумі 2301,50 грн. (в т.ч. грошове забезпечення і компенсація за невикористану відпустку у кількості 5 календарних днів).

Натомість позивач стверджує, що про існування спірних наказів дізнався лише 11.08.2016 року, отримавши письмову відповідь на його заяву від 19.07.2016 року, копію витягу з наказу від 05.02.2016 року №45 о/с, трудову книжку та військовий квиток. В той же час зазначив, що жодних інших поштових повідомлень від ГУНП у Львівській області з повідомленням про його звільнення, за період з 05.02.2016 року по 11.08.2016 року, не отримував. Крім того, звернув увагу, що доказів ознайомлення позивача зі згаданими наказами в інший день (ніж 11.08.2016 року) відповідачем не надано, в силу їх відсутності.

Позивач вважає, що оскаржувані рішення ГУНП у Львівській області від 28.01.2016 року №112 «Про надзвичайну подію за участі працівника Сокальського ВП Червоноградського відділу поліції ГУНП та притягнення винного до дисциплінарної відповідальності» та від 05.02.2016 року №45 о/с «По особовому складу» є неправомірними, оскільки при їх прийнятті не надано належної оцінки всім обставинам, що слугували підставою їх прийняття. А, окрім того, звільнення зі служби в поліції відбулось під час тимчасової непрацездатності позивача, що поряд з іншим, на його думку, також свідчить про протиправність дій відповідача. Наведене і зумовило звернутися з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 року, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України №3460-IV від 22.02.2006 року (далі - Дисциплінарний статут ОВС України), та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 року №230 (далі - Інструкція №230).

Згідно ч.1 ст.6, ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.1-3 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

За змістом ч.2 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію», підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не затверджено, на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту ОВС України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту ОВС України, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарним проступком, згідно зі ст.2 Дисциплінарного статуту ОВС України, є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. Відповідно до ст.5 цього статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За змістом ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Види дисциплінарних стягнень передбачені у ст.12 Дисциплінарного статуту ОВС України, відповідно до якої на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС України. Зокрема, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

В силу вимог ст.18 Дисциплінарного статуту ОВС України, дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Підстави для звільнення зі служби в поліції визначені ст.77 Закону України «Про Національну поліцію». Зокрема, згідно з п.6 ч.1 якої цієї статті, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Суд встановив, що підставою для прийняття оскарженого наказу від 28.01.2016 року №112 став висновок службового розслідування від 22.01.2016 року за фактом реєстрації в ЄРДР відомостей про скоєні оперуповноваженим Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області майором поліції ОСОБА_1 кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України.

Відповідно до цього висновку, підставою для накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції слугував той факт, що позивач, перебуваючи у форменому одязі, з ознаками алкогольного сп'яніння, грубо порушуючи обов'язки поліцейського, 15.01.2015 року вчинив конфлікт, у ході якого заподіяв тілесні ушкодження двом громадянам.

Наказ ГУНП у Львівській області від 28.01.2016 року №112 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності реалізовано наказом ГУНП у Львівській області від 05.02.2016 року №45 о/с «По особовому складу».

Обґрунтовуючи позов, позивач ствердив, що про існування спірних наказів дізнався лише 11.08.2016 року, отримавши письмову відповідь на його заяву від 19.07.2016 року, копію витягу з наказу № 45 о/с від 05.02.2016 року, трудову книжку та військовий квиток. Жодних поштових повідомлень від ГУНП у Львівській області про його звільнення, за період з 05.02.2016 року по 11.08.2016 року не отримував.

Відтак, суду слід встановити коли позивачу, під підпис, як то передбачено ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС України та п.5.4 розділу V Інструкції №230, доведено до відома зміст оскаржуваних наказів.

Так, 08.02.2016 року відповідачем складено акт №935/14 про ознайомлення ОСОБА_1 з наказом ГУНП у Львівській області від 28.01.2016 року №112 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. Працівниками Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області - ОСОБА_22, ОСОБА_28, ОСОБА_24 - у телефонному режимі повідомлено ОСОБА_1 про необхідність його прибуття до Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області для ознайомлення з наказом від 28.01.2016 року №112. Проте, як слідує зі змісту цього акта, на пропозицію прибути позивач категорично відмовився, причини відмови не повідомив.

У подальшому, 10.02.2016 року працівниками ГУНП у Львівській області (ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27.) в телефонному режимі повідомлено позивача про необхідність прибути в управління кадрового забезпечення ГУНП у Львівській області для ознайомлення з наказом відповідача №45 о/с від 05.02.2016 року «По особовому складу» та отримання його копії. Однак, як свідчить акт №295/13/04/19-2016 від 10.02.2016 року, ОСОБА_1 від пропозиції прибути відмовився, не повідомивши при цьому жодної причини неприбуття.

Окрім того, в матеріалах справи містяться письмові повідомлення ГУНП у Львівській області від 05.02.2016 року та 15.02.2016 року, зміст яких стосується звільнення позивача зі служби в поліції та необхідність його прибуття в управління кадрового забезпечення ГУНП у Львівській області для отримання трудової книжки. Втім, доказів про вручення вказаних письмових повідомлень позивачу відповідач представити не зміг.

19.07.2016 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою наступного змісту «прошу Вас видати мені наказ про звільнення зі служби в поліції, так як я до сьогоднішнього дня належним чином не був ознайомлений. Також, у разі звільнення прошу видати мені трудову книжку та військовий квиток».

За наслідками розгляду цієї заяви, відповідач супровідним листом від 11.08.2016 року №Оп-253/05/13/19-2016 направив позивачу витяг з наказу про його звільнення зі служби в поліції. Водночас суд враховує, що жодних інших даних, які б підтверджували ознайомлення позивача з наказом в інший день, у матеріалах справі немає.

Для повного та всебічного розгляду справи в судовому засіданні були допитані в якості свідків - начальник Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_22, заступник начальника Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_28, начальник карного розшуку Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_24 та інспектор управління кадрового забезпечення ГУНП у Львівській області ОСОБА_27

Свідок ОСОБА_24 повідомив суду, що стосовно подій, які мали місце 15.01.2016 року, нічого повідомити не може, оскільки був відсутній у місці вчинення правопорушення. Зазначив, що після 15.01.2016 року позивач знаходився на лікарняному, чи з'являвся на службі - не пригадує. Вказав, що особисто в телефонному режимі повідомляв позивача про існування оскарженого наказу, проте якого саме - пригадати також не міг. Після повідомлення склав акт про ознайомлення ОСОБА_1 з наказом. Охарактеризував позивача з позитивної сторони.

Свідок ОСОБА_28 дав покази, згідно яких про події, які мали місце 15.01.2016 року, дізнався з мережі Інтернет. Ствердив, що був свідком, коли ОСОБА_24 повідомляв позивача про існування спірного наказу, однак якого саме - відповісти не зміг, мотивуючи тим, що змісту самої розмови не чув. Вказав, що особисто копій оскаржуваних наказів позивачу не надсилав. Після подій 15.01.2016 року ОСОБА_1 до служби не приступав. Охарактеризував останнього як високопрофесійного працівника.

Свідок ОСОБА_22 повідомив, що у Сокальське ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області надійшов наказ ГУНП у Львівській області від 05.02.2016 року №45 о/с «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» /у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби/. Оскільки позивач перебував на лікарняному, було запрошено його безпосередніх керівників з метою повідомлення йому про звільнення та необхідність прибуття в управління кадрового забезпечення ГУНП у Львівській області для отримання трудової книжки. Після цього, складено відповідний акт. Зазначив, що крім телефонного дзвінка, жодних заходів задля повідомлення позивача про існування спірних наказів - не вживалось. Після 15.01.2016 року ОСОБА_1 на службі не з'являвся. Охарактеризував його як одного з найкращих працівників карного розшуку. Додатково наголосив на численних заслугах у розкритті тяжких та особливо тяжких злочинів.

Свідок ОСОБА_27 дав покази, зміст яких зводиться до того, що про події, які мали місце 15.01.2016 року, довідався через засоби масової інформації. Вказав, що особисто неодноразово телефонував позивачу для повідомлення йому інформації стосовно прийняття ГУНП у Львівській області наказу від 28.01.2016 року №112 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції. Аналогічні заходи вживались і щодо наказу ГУНП у Львівській області від 05.02.2016 року №45 о/с «По особовому складу». Внаслідок невручення згаданих рішень підготував відповідне повідомлення, до якого долучив начебто витяг з наказу про звільнення (не пригадує). Чи перебував позивач, станом на 28.01.2016 року, на лікарняному - не відслідковував. Втім, вказав, що станом на 05.02.2016 року позивач у відомчій лікарні не перебував і листки непрацездатності не подавав. Щодо того, коли ОСОБА_1 видано належно оформлену трудову книжку - не пригадує, так як записи відсутні, можливо - у березні-квітні 2016 року. В той же час, позивач, задаючи питання свідку, ствердив, що 19.07.2016 року прибув у відділ кадрів із заявою, в якій просив видати йому витяг з наказу від 05.02.2016 року №45 о/с, проте ОСОБА_27 у відповідь сказав, що видасть такий відразу, якщо ОСОБА_1 розпишеться про факт його отримання заднім числом, а саме - 06.02.2016 року. У зв'язку із незгодою позивача із заявленою пропозицією, ОСОБА_27 зазначив, що для розгляду подібних заяв є встановлена Законом процедура строком в один місяць. І лише 11.08.2016 року ОСОБА_1 отримав на руки запитувані документи. Наведені факти свідок ОСОБА_27 у судовому засіданні спростувати не зміг.

Суд враховує, що у відповідності до ст.47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

Водночас, як вже зазначалось вище, зміст наказу про накладення дисциплінарного стягнення доводиться до відома особи, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Проте, всупереч наведених імперативних положень, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про доведення до відома позивача, під підпис, зміст оскаржуваних наказів від 28.01.2016 року №112 та від 05.02.2016 року №45 о/с «По особовому складу». Допитані свідки також не змогли підтвердити факти ознайомлення ОСОБА_1 під підпис із цими наказами та видачі йому відповідних витягів, а також належно оформленої трудової книжки. Більше того, відповідач не з'ясовував питання перебування позивача на лікарняному, приймаючи наказ від 28.01.2016 року №112 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Доказів скерування спірних рішень поштою матеріали справи також не містять. Акти, нібито про ознайомлення ОСОБА_1 зі спірними наказами, засвідчують лише факт телефонної розмови між позивачем та працівниками органу поліції. Проте люди, які підписали ці акти, не чули самої розмови та не знають її змісту, про що одноголосно зазначено свідками під час їх допиту.

Доводи представника відповідача щодо неможливості видачі ОСОБА_1 копій оскаржуваних наказів та трудової книжки, у зв'язку з небажанням їх отримувати самим позивачем, суд відхиляє, оскільки це є законодавчо покладеним на відповідача обов'язком. У разі неможливості видачі згаданих документів у момент їх прийняття, такі мали б бути скеровані на адресу позивача ще у лютому 2016 року, а не в серпні 2016 року - з пропуском строку в шість місяців. Хоча Законом в імперативній формі встановлено чіткий алгоритм дій начальника у випадку накладення дисциплінарного стягнення, правовим наслідком якого є звільнення зі служби в поліції.

Окрім усього вищенаведеного, слід відзначити і те, що згідно з приписами ч.1 ст.116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Проте, як видно з довідки про доходи від 20.01.2017 року №13, виданої ГУНП у Львівській області, лише 26.02.2016 року позивачу, який звільнений 07.02.2016 року, на картковий рахунок ПАТ КБ «Приват Банк» перераховано грошове забезпечення в сумі 2301,50 грн. (в т.ч. грошове забезпечення і компенсація за невикористану відпустку у кількості 5 календарних днів). Тобто виплата всіх сум відбулась пізніше, ніж у день звільнення. В той же час, письмового повідомлення про виплату таких сум, як то передбачено ч.1 ст.116 Кодексу законів про працю України, відповідач позивачу не надсилав та наручно не вручав.

Щодо аргументів позивача про неприпустимість звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності, суд зазначає таке.

Під час розгляду справи суд встановив, що в період з 22.01.2016 року по 05.02.2016 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні, а з 06.02.2016 року по 10.02.2016 року - на лікуванні в денному стаціонарі. Вказане підтверджується копіями медичної довідки та витягу з медичної карти амбулаторного хворого.

Таким чином, як наказ від 28.01.2016 року №112 «Про надзвичайну подію за участі працівника Сокальського ВП Червоноградського відділу поліції ГУНП та притягнення винного до дисциплінарної відповідальності», так і наказ від 05.02.2016 року №45 о/с «По особовому складу», прийнято під час тимчасової непрацездатності позивача, але в межах строків, установлених ст.16 Дисциплінарного статуту ОВС.

У постанові від 08.10.2013 року по справі №21-250а13 (реєстраційний номер 34634251) Верховний Суд України на підставі аналізу норм ст.ст.16, 18 Дисциплінарного статуту ОВС України дійшов висновку про те, що на осіб рядового і начальницького складу за вчинення порушень службової дисципліни наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади видається з дотриманням строків, передбачених ст.16 Статуту, у тому числі й щодо осіб, які тимчасово непрацездатні. Подальше виконання такого наказу відповідно до ст.18 Статуту здійснюється після прибуття їх до місця проходження служби.

Тобто навіть у випадку знаходження позивача у стані тимчасової непрацездатності, відповідач вправі застосувати до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Однак подальше виконання такого наказу мало б здійснюватись після прибуття його до місця проходження служби.

Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем встановленого Кодексом адміністративного судочинства України місячного строку звернення до суду з цим позовом, суд звертає увагу, що вказане питання вже було предметом розгляду, за наслідками якого ухвалою судді від 07.09.2016 року постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, на підставі ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України. Однак така скасована ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016 року з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Згідно з п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», підставами захисту порушеного права звільненої особи може бути не тільки звільнення без законних підстав, а й порушення порядку його проведення.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього ж Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позивач звільнений без дотримання встановленого законодавством порядку щодо звільнення з публічної служби, а тому позов в цій частині визнається судом обґрунтованим.

Беручи до уваги досліджені в судовому засіданні докази та встановлені на їх підставі обставини, виходячи з положень п.1 ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що звільнення позивача є незаконним, права його - порушеними, а тому підлягають захисту в обраний ним спосіб. Правовим наслідком встановлення факту неправомірного припинення трудових відносин з працівником з боку власника або уповноваженого ним органу є його поновлення на роботі. З огляду на що, позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді є підставними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Абзацом 5 підп.10.4 п.10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року №7 встановлено, що задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати. Період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1, виданої ГУ НП у Львівській області, грошове забезпечення позивача на посаді оперуповноваженого Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області, без урахування обов'язкової сплати податку на доходи фізичних осіб (15%), єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (6,1%) та військового збору (1,5%), за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню, становило: 12320,00 грн (кількість відпрацьованих днів - 62).

Однак, беручи до уваги відомості, закріплені в Листах Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014 року №10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» та від 20.07.2015 року №10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік», кількість відпрацьованих робочих днів за період грудень 2015 року-січень 2016 року складає - 42. Відтак, середньоденна заробітна плата позивача становить 293,33 грн (12320,00 грн/42).

З урахуванням відомостей вищенаведеного Листа від 20.07.2015 року №10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» та Листа від 05.08.2016 року №11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік», за період з 07.02.2016 року по 13.04.2017 року, включаючи ці дні, позивач перебував у вимушеному прогулі 298 робочих днів. А тому, сума грошового забезпечення, що підлягає до відшкодування за час вимушеного прогулу, вирахувана шляхом множення середньоденного заробітку (293,33 грн) на число робочих днів за період вимушеного прогулу (298), становить 87412,34 грн.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави вважати, що відповідач, як податковий агент згідно норм Податкового Кодексу України та як страхувальник згідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», зобов'язаний виплатити позивачеві суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 87412,34 грн, утримавши із нього при виплаті податок з доходів фізичних осіб, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та військовий збір.

Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

А відтак, суд дійшов висновку про допущення постанови суду в цих частинах до негайного виконання.

Щодо судових витрат, то відповідно до вимог ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх розподілу немає.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 94, 158-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

адміністративний позов - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 28.01.2016 року №112 «Про надзвичайну подію за участі працівника Сокальського ВП Червоноградського відділу поліції ГУНП та притягнення винного до дисциплінарної відповідальності» в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 05.02.2016 року №45 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» /у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби/.

Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Сокальського відділення поліції Червоноградського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 07.02.2016 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП: НОМЕР_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 07.02.2016 року по 13.04.2017 року включно в сумі 87412 (вісімдесят сім тисяч чотириста дванадцять) гривень 34 копійки, без урахування податків і зборів.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Сокальського відділення поліції Червоноградського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 07.02.2016 року та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць - допустити до негайного виконання.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.

Оригінал повного тексту постанови складено в одному примірнику 18.04.2017 року.