Справа № 2а-11587/10/1570
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року м. Київ К/800/50302/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В., Іваненко Я.Л.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про скасування наказів про звільнення та поновлення на посаді,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 1 листопада 2012 року,

встановив:

У грудні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (далі - ГУ МВС України в Одеській області) про визнання незаконним і скасування наказу від 11 серпня 2009 року №777 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності; визнання незаконним наказу від 9 вересня 2009 року №378 в частині звільнення з посади; зобов'язання поновити на посаді першого заступника начальника відділу - начальника кримінальної поліції Ізмаїльського МВ (з обслуговування м. Ізмаїл та Ізмаїльського району).

Вважав, що відповідачем не дотримано процедуру звільнення зі служби, що є підставою для скасування оскаржуваних наказів та поновлення на роботі. Одночасно просив поновити пропущений строк звернення до суду, оскільки про незаконність свого звільнення дізнався в січні 2010 року, проте хворів і лікувався до 3 грудня 2010 року, тому не міг вчасно звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2010 року відкрито провадження у справі та поновлено пропущений позивачем строк звернення до суду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2012 року позов задоволено. Визнано незаконними і скасовано накази ГУ МВС України в Одеській області від 11 серпня 2009 року №777 та від 9 вересня 2009 року №378 в частині, що стосується першого заступника начальника відділу - начальника кримінальної поліції Ізмаїльського МВ (з обслуговування м. Ізмаїл та Ізмаїльського району) підполковника міліції ОСОБА_4 Зобов'язано ГУ МВС України в Одеській області поновити ОСОБА_4 на посаді першого заступника начальника відділу - начальника кримінальної поліції Ізмаїльського МВ (з обслуговування м. Ізмаїл та Ізмаїльського району).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 1 листопада 2012 року скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2012 року та залишено позовну заяву без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати його ухвалу та залишити в силі постанову суду першої інстанції, як законну й обґрунтовану. Скаргу мотивує тим, що ГУ МВС України в Одеській області не надало доказів повідомлення позивача про його звільнення, адресовані йому відповідачем листи, які містяться у справі, він не отримував. Згідно із записами в особовій справі ОСОБА_4 трудову книжку та витяг з наказу про звільнення отримав не позивач, а 1 лютого 2011 року інший співробітник Ізмаїльського МРВ. Щодо звернення з письмовими зверненнями до відповідача та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, на які посилався апеляційний суд як на доказ обізнаності позивача про факт звільнення зі служби, то такі звернення мали на меті вирішення справи без судового розгляду, а паралельне звернення до суду та до суб'єкта владних повноважень не забороняється.

Заперечень на касаційну скаргу не надходило.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ з 9 вересня 1984 року. З 18 червня 2008 року обіймав посаду першого заступника начальника відділу - начальника кримінальної поліції Ізмаїльського МВ ГУ МВС України в Одеській області.

У липні 2009 року працівниками ГУ МВС України в Одеській області проведено службове розслідування по факту порушення службової дисципліни співробітниками Ізмаїльського МВ ГУ МВС України в Одеській області, за результатами якого 3 серпня 2009 року складено висновок.

Згідно з цим висновком за грубе порушення вимог статті 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пункту 5 Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах внутрішніх справи заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 квітня 2004 року №400, що виразилось в навмисному викривленні отриманої з медичного закладу інформації щодо надання медичної допомоги працівникам міліції, проявлену нещирість під час проведення службового розслідування, ОСОБА_4 рекомендовано звільнити з займаної ним посади.

Позивача ознайомлено з висновком службового розслідування, з ним він не погодився, про що 6 серпня 2009 року подав письмові заперечення до висновку.

11 серпня 2009 року ГУ МВС України в Одеській області прийнято наказ №777 «Про оголошення дисциплінарного стягнення», пунктом 2 якого вирішено звільнити ОСОБА_4 з посади начальника відділу - начальника кримінальної поліції Ізмаїльського МВ ГУ МВС України в Одеській області після виходу з лікарняного.

Поряд з цим, прибувши з лікарняного 1 вересня 2009 року позивач подав на ім'я начальника ГУ МВС України в Одеській області рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ за вислугою років, питання про звільнення з МВС України просив розглянути на атестаційній комісії без його присутності, зазначив, що претензій щодо звільнення не має.

Того ж дня рапорт позивача розглянуто, атестаційною комісією складено атестаційний лист та погоджено його звільнення у відставку.

Наказом ГУ МВС України в Одеській області від 9 вересня 2009 року №378 ОСОБА_4 звільнено у відставку за пунктом 65 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29 липня 1991 року №114.

Підставою для звільнення зазначено наказ ГУ МВС України в Одеській області від 11 серпня 2009 року №777.

У подальшому, наказом ГУ МВС України в Одеській області від 10 лютого 2011 року №30 внесено зміни до наказу від 9 вересня 2009 року №378 та виключено як підставу звільнення ОСОБА_4 наказ від 11 серпня 2009 року №777.

Приймаючи рішення про задоволення позову, окружний суд виходив з незаконності звільнення позивача, оскільки воно проведено з порушенням встановленого чинним законодавством порядку, зокрема без ознайомлення останнього з атестаційним листом, без проведення військово-лікарської експертизи та медичного обстеження. Крім того, згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи, що проводилась у справі за ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2011 року, текст «згоден», підпис та ініціали «ОСОБА_4.» в атестаційному листі виконані не позивачем, а іншою особою. Що стосується наказу від 9 вересня 2009 року №378, суд також вважав його незаконним, оскільки рапорт про звільнення подавався позивачем не за власним бажанням, і наказ містить іншу підставу звільнення - наказ про накладення дисциплінарного стягнення, а не за власним бажанням.

Скасовуючи рішення окружного суду та залишаючи позов без розгляду, апеляційний суд вважав, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, а наведені позивачем причини пропуску такого строку суд визнав неповажними.

Згідно з частинами першою та другою статті 99 КАС України (у редакції Закону України від 7 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», чинній на час звернення позивача до суду з позовом) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За правилами частини першої статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

У позовній заяві ОСОБА_4 вказав, що дізнався про незаконність свого звільнення в кінці січня 2010 року, проте з цього часу і до 3 грудня 2010 року хворів і лікувався, що позбавляло його вчасно звернутися до суду.

Як встановив апеляційний суд, наказ ГУ МВС України в Одеській області від 11 серпня 2009 року №777 доведено до відома позивача після виходу його з лікарняного 1 вересня 2009 року, однак у цей же день останній написав рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ у відставку за вислугою років, у зв'язку з чим його фактично і було звільнено.

Також цей суд встановив, що у період з 26 січня 2010 року по 1 лютого 2010 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні, а потім лікувався амбулаторно, і характер захворювань, наведених в амбулаторній книжці, не позбавляв його можливості звернутися до суду. Натомість позовна заява подана лише у грудні 2010 року.

Крім того, у квітні 2010 року ОСОБА_4 звертався до начальника ГУ МВС України в Одеській області з письмовою заявою про поновлення його в органах внутрішніх справ, що свідчить про його обізнаність щодо звільнення з посади.

Також, 28 жовтня 2009 року позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років у зв'язку зі звільненням з органів внутрішніх справ, в якій вказав, що грошове забезпечення отримував до 10 вересня 2009 року, станом на день подання заяви про призначення пенсії не працює.

У зв'язку з наведеними обставинами, колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду щодо наявності в матеріалах справи достатніх доказів про те, що позивачу було відомо про існування оскаржуваних наказів з вересня 2009 року, а не в січні 2010 року, як він стверджував. Факт подання 1 вересня 2009 року рапорту про звільнення за власним бажанням позивачем не заперечується.

Переконливих доказів, які б підтверджували неможливість звернення позивача до суду в установлені законом строки у період з вересня 2009 року по грудень 2010 року, він не надав.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 1 листопада 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.
Головчук С.В. Іваненко Я.Л.