Справа № 500/1795/17
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/1795/17
Провадження № 2-а/500/78/17
У Х В А Л А

іменем України

19 квітня 2017 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Присакар О.Я., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання протиправними та скасування висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області від 11.08.2016 року про участь у вихованні та усунені перешкод у спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Завданням адміністративного судочинства згідно ч. 1 ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України).

Згідно до п. 9 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у справі адміністративної юрисдикції є суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Тобто, як вбачається із наведеного, обов'язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір. При цьому, до юрисдикції адміністративних судів віднесені тільки ті публічно-правові спори, які виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктами владних повноважень віднесених до їх компетенції владних управлінських функцій.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 ст. 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Тобто, як вбачається з наведеного вище, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Статтею 158 Сімейного кодексу України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Позивач оспорює висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області від 11.08.2016 року, яким визначено спосіб участі батька, ОСОБА_2, у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Положенням частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється за правилами іншого судочинства.

Крім того, згідно п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" рішення державних адміністрацій районів, районних державних адміністрацій у місті Києві та Севастополі, виконавчих комітетів районних у містах, сільських, селищних рад про встановлення опіки та піклування над дітьми стосується відносин, що регулюються цивільним (глава 6 ЦК) та сімейним (глава 19 СК) законодавством, і не належать до сфери публічно-правових відносин. Тому вимоги заінтересованих осіб про визнання таких рішень незаконними або визнання незаконними дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб (стаття 18 СК) є спорами про захист прав і інтересів і відповідно до статті 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Тобто, висновок органу опіки та піклування не містить ознак рішення суб'єкту владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії. Він не породжує жодних юридичних наслідків, не впливає на права та обов'язки сторін, а є носієм доказування при наявності цивільного спору, несе виключно інформативний характер і не є обов'язковим для суду, за наявності зазначеного спору.

Таким чином, висновок не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а регулює правовідносини в сфері сімейних відносин.

А відтак, враховуючи викладене, приходжу до висновку, що заявлені в рамках даного спору вимоги позивача не підлягають розгляду за правилами КАС України в порядку адміністративного судочинства, так як підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.07.2016 року (справа № 826/27537/15, головуючий Головчук С.В., реєстраційний № 58983775).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.108 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, вважаю, що у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області від 11.08.2016 року про участь у вихованні та усунені перешкод у спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 17, 108, КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання протиправними та скасування висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області від 11.08.2016 року про участь у вихованні та усунені перешкод у спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Розяснити позивачу, що даний позов необхідно подавати в порядку цивільного судочинства.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга яка подається до Одеського апеляційного адміністративного суду у пятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_4