Справа № 817/815/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2017-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2017 р.Р і в н е 817/815/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2
до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу,
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_1 особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Р" від 13.05.2016 №, №, форми "В4" від 13.05.2016 №, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 13.05.2016 №, та вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 21.04.2016 №Ф-14.

В обґрунтування позову вважає необґрунтованими висновки фіскального органу про завищення витрат за 2014 рік на 33199,50грн. та за 2015 рік на 160702,03грн. Вказує, що контролюючий орган безпідставно покликається на те, що отримані юридичні послуги та земельна ділянка, за яку сплачувалась орендна плата, не мають зв'язку з його господарською діяльністю, а частина вартості придбаних транспортних послуг не може бути віднесена до витрат з огляду на те, що їх вартість перевищує суму доходів від їх продажу через коливання курсу валюти на момент придбання послуги та на момент отримання доходу від їх реалізації. Вказує, що у 2014 році на виконання вимог Податкового кодексу України, в редакції чинній на той момент, на підставі декларації з плати за землю за 2014 рік до відповідного бюджету було сплачено орендну плату за землю в розмірі 6143,56грн., а саме за земельну ділянку площею 0,50 га на території Великожитинської сільської ради, кадастровий номер 56:246:815:00:05:022:0465, яка використовується в господарській діяльності, а тому витрати на сплату оренди правомірно включена до витрат підприємницької діяльності 2014 року.

Також, зазначає, що в акті перевірки зафіксовано, що в 2014 та в 2015 роках до витрат внесено вартість транспортних послуг, які придбавалися мною з метою подальшої реалізації отримувачам таких послуг. При цьому, частина вартості таких послуг у 2014 році в сумі 27055,94грн. та в 20156 році в сумі 40702,03грн., які на думку контролюючого органу не підлягаю включенню до витрат оскільки результат господарської діяльності при здійсненні транспортно-експедиційного обслуговування по окремих господарських операціях мав від'ємне значення. При цьому, відповідач зазначив, що частково таке від'ємне значення результату діяльності виникло у зв'язку із коливанням курсу валюти на момент придбання послуг та отримання доходу від їх реалізації. Однак, загальний підсумок господарської діяльності у 2014 році мав позитивне значення, тобто діяльність була прибутковою, то частина вартості отриманих у третіх осіб транспортних послуг, а саме на рівні 27055,94грн., яка по окремо взятих господарських операціях після їх реалізації отримувачам таких послуг не принесла прибутку через коливання курсу валюти, правомірно включено до витрат підприємницької діяльності 2014 року. В зв'язку з тим, що сума зобов'язань з українськими контрагентами у 2015 році визначалася в національній валюті, а сума зобов'язань з нерезидентами - у іноземній валюті, а саме у ЄВРО, то по окремим господарським операціям економічний результат мав від'ємне значення, що пов'язано з коливанням курсу валюти на момент придбання послуг та на момент отримання доходу від їх реалізації. Однак позивач не вважає, що такий економічний результат по окремих господарських операціях зумовлював повний перерахунок витрат.

Разом з тим, відповідачем зроблено висновки, що сплачені в рахунок оплати юридичних послуг грошові кошти в сумі 120000,00грн. безпідставно віднесені до витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, оскільки такі витрати на переконання податкового органу відсутні у переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів.

Однак, відповідач підтвердив, що в охопленому перевіркою періоді позивач займався такими видами діяльності, як надання послуг вантажними автомобілями на митній території України та за її межами, надання транспортно-експедиційних послуг. Забезпечення даного виду діяльності вимагає юридичного супроводу, зокрема і у вигляді розробки проектів цивільно-правових та господарських договорів, на підставі яких організовувалася і провадилася господарська діяльність, і у вигляді врегулювання питань кредиторської та дебіторської заборгованості по таких договорах, і у вигляді представництва інтересів в судах.

У зв'язку з чим, вважає, що підстави для нарахування податковим повідомленням-рішенням №000711303 суми грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" на загальну суму 56676,50грн., донарахування податковим повідомленням-рішенням №000711303 військового збору в сумі 3013,16грн. та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-14 від 21.04.2016 зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 30011,09грн. - відсутні.

З огляду на такі обставини, станом на час прийняття рішення № від 13.05.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 3001,11грн., вимога про сплату боргу (недоїмки) не набула статусу узгодженої, а тому правових підстав для винесення рішення вказаного рішення у відповідача не було.

Що стосується податкового повідомлення-рішення № від 13.05.2016, яким констатовано завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 93,00 грн. у податковій декларації з ПДВ за грудень 2015 року, то слід зауважити, що вказане рішення базується на висновках акта перевірки, які не мають під собою жодного документального підґрунтя. Так, податковий орган зазначає, що в липні 2015 року подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2015 року, яким зменшено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного (звітного) періоду (рядок 19 декларації) на суму 93,00грн., однак в наступних періодах дане коригування не враховано. Разом з тим, в акті перевірки відсутній аналіз податкової звітності по ПДВ з розшифровкою відповідних показників за період серпень-грудень 2015 року, що позбавляє відповідний акт перевірки доказовості та юридичної сили.

Представник позивача в судовому засіданні 11.10.2016 адміністративний позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 податкова інспекція у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.1-3, 159 т.2). Представник відповідача в судовому засіданні 11.10.2016 пояснила, що розбіжність у валових витратах за результатами перевірки у сумі 120000,00грн. за 2015 рік виникла у зв'язку з неправомірним включенням до складу витрат вартості придбаних юридичних послуг, які не пов'язані з веденням господарської діяльності (наданням транспортно-експедиційних послуг) та відсутні у переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів фізичною особою-підпримцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, чим порушено п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України. Розбіжність у витратах за результатами перевірки в сумі 6143,56грн. за 2014 рік виникла у зв'язку з неправомірним включенням до складу витрат суми сплаченої до бюджету орендної плати за землю, яка фактично не використовувалася в господарській діяльності підприємця та не пов'язана з отриманням доходу у звітному періоді, чим порушено ст.138, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

Розбіжність у валових витратах за результатами перевірки в сумі 27055,94грн. за 2014 рік та в сумі 40702,03грн. за 2015 рік виникла у зв'язку з неправомірним включенням до їх складу частини витрат на придбання транспортних послуг, які перевищують суми отриманих доходів від їх реалізації, чим порушено п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України. Згідно з даними обліку доходів та витрат встановлено, що результат господарської діяльності при здійсненні транспортно-експедиційного обслуговування вантажів по окремих господарських операціях мав від'ємне значення, тобто сума понесених валових витрат є вищою за фактичну суму отриманих доходів. Частково від'ємне значення результату діяльності виникло у зв'язку з тим, що підприємцем до складу витрат віднесено витрати на придбання транспортних послуг, які були реалізовані нижче ціни придбання (собівартості), яке виникло у зв'язку із коливанням курсу валюти на момент придбання послуг та отримання доходу від їх реалізації. Тобто до складу валових витрат було віднесено частину витрат по яких не отримано дохід. Таким чином, що ФОП ОСОБА_2 неправомірно сформовано валові витрати, які є більшими за фактичну суму отриманого доходу при реалізації частини транспортно-експедиційних послуг згідно з актами виконаних робіт. Витрати підприємця повинні списуватися пропорційно до отриманого по здійсненій фінансовій операції доходу. Таким чином, в порушення ст.138, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до складу витрат підприємця не прийнято частину витрат на придбання транспортних послуг, які перевищують суму отриманих доходів від їх реалізації.

Таким чином, в порушення п.138.2, п.138.4, п.138.8 ст.138. п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до валових витрат підприємцем неправомірно неправомірно віднесено юридичні послуги, оплату орендної плати за землю та частину затрат, понесених на придбання транспортних послуг на загальну суму 193901,53грн., в тому числі за 2014 рік - 33199,50грн., за 2015 рік - 160702,03грн., які не відносяться до операційної діяльності, відсутні в переліку витрат, що відносяться до складу валових витрат підприємця на загальній системі оподаткування, не використовувалися в господарській діяльності, списані непропорційно до суми отриманого доходу у звітних періодах, що перевірались.

Згідно з поданими деклараціями про отримані доходи підприємцем самостійно проведено перерахунок та визначено суму податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю за 2014 рік в розмірі 31334,97грн., за 2015 рік в розмірі 41945,74грн. Узгоджені суми податкових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності сплачувалися до бюджету в повному обсязі. Відповідно до п.164.1, п.164.3 ст.164, п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України донарахована за результатами перевірки сума податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю становить за 2014 рік - 5643,87грн., за 2015 рік - 32140,46грн.

Перевіркою правильності визначення чистого оподаткованого доходу, відображених у деклараціях про доходи за 2014 рік, з даними про суми чистого доходу, визначеними в ході перевірки встановлено розбіжність в сумі 33199,50грн., та за 2015 рік розбіжність на суму 160702,03грн. Враховуючи викладене, відповідно до п.2 ч.1 ст.7, ч.11 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" донарахована за результатами перевірки сума єдиного внеску становить 30011,09грн., в тому числі за 2014 рік - 10661,69грн., за 2015 рік - 19349,40грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець Виконавчим комітетом Рівненської міської ради 27.10.1992; взятий на облік в контролюючому органі з 08.12.1999; є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва №77860692 (НБ №374182) від 10.12.1999; основний вид діяльності за КВЕД: інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, вантажний автомобільний транспорт, про що зазначено безпосередньо в акті перевірки та сторонами не заперечується (аркуш акта 3, а.с.20 т.1).

Судом встановлено, що на підставі наказу №93 від 14.03.2016, направлень від 25.03.2016 №43/89/17-16-17-17-01-19 та №44/90/17-16-17-17-01-19, відповідно до ст.75, ст.77., ст.81, ст.82 Податкового кодексу України, в період з 25.03.2016 по 07.04.2016, з 08.04.2016 по 14.04.2016 уповноваженими особами Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області проведено планову документальну виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2015, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2015. За результатами перевірки складено акт перевірки від 21.04.2016 №36//17-16-13-03 (а.с.19-33 т.1), відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення:

- ст.138, ст.177 Податкового кодексу України, а саме: відображення перекручених даних в деклараціях привело до заниження оподатковуваного доходу за 2014 рік на суму 33199,50грн., та за 2015 рік на 160702,03грн.

Відповідно доп.164.1, п.164.3 ст.164, п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України за результатами перевірки донараховано податок на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 37784,33грн., в тому числі за 2014 рік - 5643,87грн., за 2015 рік - 32140,46грн.

- п.2 ч.1 ст.7, ч.11 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" за результатами перевірки донараховано єдиний внесок на загальообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 30011,09грн., в тому числі за 2014 рік - 10661,69грн., за 2015 рік - 19349,40грн.;

- п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України за результатами перевірки зменшено суму залишку від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 Декларації) на суму 93,00грн.;

- підпункти 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України за результатами перевірки донараховано військовий збір в сумі 2410,53грн. за 2015 рік.

Позивачем подано заперечення на акт перевірки за результатами розгляду якого висновки акта залишені без змін, а скарга - без задоволення (а.с.35-37 т.1).

На підставі вказаного акта перевірки від 21.04.2016 №36//17-16-13-03 ОСОБА_3 податковою інспекцією у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області прийнято:

податкове повідомлення-рішення від 13.05.2016 №, яким встановлено завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2015 року по декларації № від 14.01.2016 на 93,00грн. (а.с.14 т.1);

податкове повідомлення-рішення від 13.05.2016 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "військовий збір" на загальну суму 3013,16грн., в тому числі за основним платежем на 2410,53грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 602,63грн. (а.с.15 т.1);

податкове повідомлення-рішення від 13.05.2016 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" на 56676,50грн., в тому числі за основним платежем на 37784,33грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 18892,17грн. (а.с.17 т.1);

рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 13.05.2016 №, яким за наслідками донарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 30011,09грн., застосовано штраф в розмірі 3001,11грн. (аюс.16 т.1);

вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.04.2016 №Ф-14, якою вимагається сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 30011,09грн. (а.с.18 т.1).

Вказані рішення оскаржені позивачем в адміністративному порядку за результатами якого рішення залишені без змін, а скарги - без задоволення (а.с.34, 38-41 т.1).

Не погодившись з вказаними рішеннями позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи адміністративний спір в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.05.2016 №, суд зазначає наступне.

З акта перевірки встановлено, що витрати по діяльності самозайнятої особи ОСОБА_2 за 2014-2015 роки проведеною перевіркою визначено на підставі первинних (платіжних) документів пов'язаних з придбанням товарів, робіт та послуг відповідно до п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України. Валові витрати визначалися без урахування сум ПДВ, що входять до ціни придбаних або проданих товарів.

Витрати на придбання ПММ (дизпалива) в ході перевірки визначалися згідно з наданими платником шляхових листів, рахунків, актів здачі-приймання виконаних робіт та з врахуванням фактичного пробігу автомобілів і норм списання паливно-мастильних матеріалів при їх експлуатації.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку 5 до податкової декларації, за даними перевірки, встановлено розбіжності за 2014 рік в сумі 33199,50грн., та додатку Ф4 за 2015 рік в сумі 160702,03грн., що виникла в результаті порушення п.138.2, п.138.4, п.138.8 ст.138, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

Розбіжність у валових витратах за результатами перевірки в сумі 6143,56грн.за 2014 рік виникла у зв'язку з неправомірним включенням до кладу витрат суми сплаченої до бюджету орендної плати за землю, яка фактично не використовувалася в господарській діяльності підприємця та не пов'язана отримання доходу у звітному періоді, чим порушено п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

Згідно з наданих пояснень підприємця орендована земельна ділянка протягом періоду, що перевіряється, фактично в господарській діяльності не використовувалася.

Таким чином, в порушення ст.138, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до складу витрат підприємця за 2014 рік не прийнято суму сплаченої орендної плати за землю, як такі, що не приймали участь в господарській діяльності підприємця та не пов'язані з отриманням доходу у звітному періоді.

З вказаними твердженнями відповідача не погоджується з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 10.02.2012 між Рівненською обласною державною адміністрацією (Орендодавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) укладено договір оренди землі (а.с.118/120 т.2), згідно з яким, у відповідності до ст.ст. 93, 124 Земельного кодексу України Орендодавець згідно з розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації від 26.12.2011 №669 передає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 0,50 га, за знаходиться на території Великожитинської сільської ради Рівненського району рівненської області.

Відповідно до п.2.1 Договору від 10.02.2012 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,50 га - для розміщення та експлуатацію основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства переробної, машинної та іншої промисловості (розміщення автоцентру - сервісу).

Категорія даної земельної ділянки - землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони, та іншого призначення. Кадастровий номер земельної ділянки - 56:246:815:00:05:022:0465 (п.2.3 та п.2.4 Договору від 10.02.2012).

Згідно з п.2.6 Договору від 10.02.2012 нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до Висновку держаної експертизи землевпорядної документації від 10.01.2009 №4652 на період будівництва становить - 62948,00грн., після введення об'єкта в експлуатацію становить 314740,00грн.

Договір укладений на 49 років, термін дії договору розпочинається з моменту його державної реєстрації (п.3.1 Договору від 10.02.2012).

Відповідно до п.4.1 Договору від 10.02.2012 орендна плата вноситься Орендарем виключно у грошовій формі незалежно від результатів своєї діяльності та у відповідності до розпорядження голови облдержадміністрації від 26.12.2011 №669 складає 8% (вісім) від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а саме 6143,56грн. з урахуванням коефіцієнтів індексації грошової оцінки за 2009 (1,059) та 2010 (1) роки.

Орендна плата сплачується Орендарем щомісячно рівними частками протягом 30 (тридцяти) календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (поточного) місяця. Розмір орендної плати переглянути в грудні місяці 2014 року (п.4.4 та п.4.7 Договору від 10.02.2012).

Відповідно до п.5 Договору від 10.02.2012 земельна ділянка передається в оренду для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості (розміщення автоцентру - сервісу). Умови збереження стану об'єкта оренди: використання земельної ділянки відповідно до її цільового призначення. Цільове призначення земельної ділянки - землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони, та іншого призначення.

Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Договір зареєстровано в управлінні Держкомзему Рівненського району про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.03.2015 за №01084.

Земельна ділянка передана в користування Приватного підприємця ОСОБА_2 згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки (а.с.121 т.2).

З наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_2 виділена для розміщення автоцентру-сервісу, що дасть змогу забезпечити транзитний та місцевий транспорт послугами у ремонті автомобілів та дасть додаткові робочі місця для місцевого бюджету (а.с.127-141 т.2).

За даними акта перевірки видами господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 визначено: 52.29 - Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Перевіркою встановлено, що фактично відповідно до представлених первинних документів та пояснень підприємця в період з 01.01.2014 по 31.12.2015 ФОП ОСОБА_2 здійснював такі види господарської діяльності: надання послуг вантажними автомобілями на митній території України та за її межами, транспортно-експедиційні послуги: інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, вантажний автомобільний транспорт.

Таким чином, оренда земельної ділянки для будівництва автоцентру-сервісу відповідає виду господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 у 2014 та 2015 роках.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

При цьому орендна плата - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України ).

Відповідно до ст.288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Таким чином, орендна плата є обов'язковим платежем, який справляється у формі загальнодержавного податку та сплачується орендарем за користування земельною ділянкою державної і комунальної власності.

В свою чергу, за правилами абзацу третього підпункту "в" пп.138.10.4 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України, суми нарахованих податків та зборів, установлених Податковим кодексом України, включаються до інших витрат операційної діяльності, повязаних з господарською діяльністю, а відтак і до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів. Відповідно до цього та з урахуванням пункту 177.4 ст.177 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла до 01.01.2015 року), такі витрати повинні були враховуватися фізичною особою підприємцем при визначенні об'єкта оподаткування доходів, отриманих в 2014 році.

Таким чином, сплачена в 2014 році на підставі податкової декларації з плати за землю за 2014 рік до відповідного бюджету орендна плата за землю (земельна ділянка площею 0,50 га. на території Великожитинської сільської ради, кадастровий №56:246:815:00:05:022:0465) в розмірі 6143,56грн. правомірно включена до витрат підприємницької діяльності 2014 року, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів.

За даними акта перевірки розбіжність у валових витратах за результатами перевірки в сумі 27055,94грн. за 2014 рік та в сумі 40702,03грн. за 2015 рік виникла у зв'язку з неправомірним включенням до їх складу частини витрат на придбання транспортних послуг, які перевищують суми отриманих доходів від їх реалізації, чим порушено п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

З матеріалів справи встановлено, що 25.02.2013 між ФОП ОСОБА_2 (Замовник) та CRYZEWSKI TRANSPORT SP. Z O.O. (Виконавець) укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування №1 (а.с.221-224 т.1), предметом якого є порядок взаємовідносин, які виникають між Замовником та Виконавцем при плануванні, наданні та оплаті транспортно-експедиційних послух при перевезенні вантажу в міжнародній автомобільній спільноті, а також додаткових послуг по страхуванню, складуванню вантажу тощо. Відповідно до п.2 валютою Договору №1 від 25.02.2013 є ЕВРО.

На кожну окрему поставку оформляється транспортне замовлення, яке містить опис замовлення і особливостей конкретної перевезення і є додатком до даного договору. Підтвердженням факту надання послуги є оригінал товарно-транспортної накладної встановленого зразка (CMR) з відміткою відправника, перевізника (експедитора), отримувача вантажу і митних органів (пп.3.2 та пп.3.3 п.3 Договору №1 від 25.02.2013).

Згідно з пп.6.1 п.6 Договору №1 від 25.02.2013 розрахунки за надання транспортно-експедиційних послуг здійснюються шляхом банківського перерахунку з рахунку Замовника на рахунок Виконавця.

Підставою для оплати фрахту Замовником є рахунок Виконавця в одному екземплярі і CMR накладна з відміткою вантажоотримувача в пункті прийому вантажу в одному екземплярі, з наступним досиланням оригіналів поштою (пп.6.2 п.6 Договору №1 від 25.02.2013).

Згідно з пп.6.3 п.6 Договору №1 від 25.02.2013 строк оплати послуг Виконавця складає 30 днів з дня отримання Замовником факсимільним зв'язком документів.

Всі банківські витрати і комісії по перерахунку коштів проводяться за рахунок Замовника ( пп.6.5 п.6 Договору №1 від 25.02.2013).

З матеріалів справи встановлено, що 18.02.2014 між ФОП ОСОБА_2 (Замовник) та P.W.ZAMPOL (Перевізник) укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування №02 (а.с.217-220 т.1), предметом якого є порядок взаємовідносин, які виникають між Замовником та Виконавцем при плануванні, наданні та оплаті транспортно-експедиційних послух при перевезенні вантажу в міжнародній автомобільній спільноті, а також додаткових послуг по страхуванню, складуванню вантажу тощо. Відповідно до п.2 валютою Договору №02 від 18.02.2014 є ЕВРО.

На кожну окрему поставку оформляється транспортне замовлення, яке містить опис замовлення і особливостей конкретної перевезення і є додатком до даного договору. Підтвердженням факту надання послуги є оригінал товарно-транспортної накладної встановленого зразка (CMR) з відміткою відправника, перевізника (експедитора), отримувача вантажу і митних органів (пп.3.2 та пп.3.3 п.3 Договору №02 від 18.02.2014).

Згідно з пп.6.1 п.6 Договору №02 від 18.02.2014 розрахунки за надання транспортно-експедиційних послуг здійснюються шляхом банківського перерахунку з рахунку Замовника на рахунок Виконавця.

Підставою для оплати фрахту Замовником є рахунок Виконавця в одному екземплярі і CMR накладна з відміткою вантажоотримувача в пункті прийому вантажу в одному екземплярі, з наступним досиланням оригіналів поштою (пп.6.2 п.6 Договору №02 від 18.02.2014).

Згідно з пп.6.3 п.6 Договору №02 від 18.02.2014 строк оплати послуг Виконавця складає 30 днів з дня отримання Замовником факсимільним зв'язком документів.

На підтвердження виконання умов Договору №1 від 25.02.2013 та Договору №02 від 18.02.2014 судом досліджено надані позивачем виписки, платіжні доручення в іноземній валюті, заяви про купівлю іноземної валюти, рахунки фактури, заявки на міжнародні перевезення, акти виконаних робіт, міжнародні товарно-транспортні накладні CMR (а.с.65-216 т.1). Вказані документи надавалися позивачем до перевірки.

Так в акті перевірки зазначено, що позивачем до витрат 2014 та 2015 років віднесено вартість транспортних послуг, які придбавалися з метою подальшої реалізації отримувачам таких послуг. При цьому, частина вартості таких послуг, а саме 27055,94грн. та 40702,03грн., на переконання відповідача не підлягала включенню до витрат позивача з огляду на те, що результат господарської діяльності при здійсненні транспортно-експедиційного обслуговування по окремих господарських операціях мав відємне значення.

З такими висновками контролюючого органу суд не погоджується з огляду на наступне.

Вказані договори були укладені позивачем у звязку з тим, що за умовами договорів укладених з ТОВ "Бартнік", ТОВ "Євро-Мотор-Україна", ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6 ТОВ "Ультраполімер 3", позивач взяв на себе зобовязання здійснити міжнародні перевезення належних їм вантажів та надати супутні експедиційні послуги. Оскільки власними силами виконати перевезення ФОП ОСОБА_2 не міг, то виконав їх за посередництвом фірм нерезидентів: CZYZEWSKI TRANSPORT SP. Z.O.O та P.W.ZAMPOL, з якими маю відповідні контракти. Відповідно до цього, Позивач отримав від CZYZEWSKI TRANSPORT SP. Z.O.O та P.W.ZAMPOL транспортно-експедиційні послуги при перевезенні вантажів у міжнародному сполученні, які надав ТОВ "Бартнік", ТОВ "Євро-Мотор-Україна", ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6 ТОВ "Ультраполімер 3". В звязку з тим, що сума зобовязань з українськими контрагентами визначалася в національній валюті, а сума зобовязань з нерезидентами у іноземній валюті, а саме у ЄВРО, то по окремим господарським операціям економічний результат мав для позивача відємне значення, що повязано з коливанням курсу валюти на момент придбання послуг та на момент отримання доходу від їх реалізації. Однак такий економічний результат по окремих господарських операціях зумовлював повний перерахунок витрат.

Як зазначено в акті перевірки, часткове відємне значення результату діяльності виникло у звязку із коливанням курсу валюти на момент придбання послуг та отримання доходу від їх реалізації.

Витрати за операціями в іноземній валюті, зокрема втрати від курсової різниці, в силу вимог підпункту "а" пп.138.10.4 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України, у редакції чинній на момент виникнення правовідносин, включаються до інших витрат операційної діяльності, повязаних з господарською діяльністю, а відтак і до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, розділом III Податкового кодексу України не встановлювалося обмеження у вигляді можливості віднесення до складу витрат лише тих видатків, які дають позитивний результат.

Вказаний розділ не встановлював такого правила, щоб за кожною окремо взятою господарською операцією платника податків доходи від такої операції перевищували видатки саме від такої операції.

Так, за правилами п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України, у редакції чинній на момент виникнення правовідносин, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Вимога стосовно того, щоб сума таких доходів мала саме позитивне значення у даній нормі відсутня.

Крім того, за правилами п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом і загальними документально підтвердженими витратами.

Оскільки загальний підсумок господарської діяльності позивача в 2014 та 2015 роках мав позитивне значення, тобто його діяльність була прибутковою, то частина вартості отриманих у третіх осіб транспортних послуг, а саме на рівні 27055,94грн. та 40702,03грн., яка по окремо взятих господарських операціях після їх реалізації отримувачам таких послуг не принесла прибутку через коливання курсу валюти, правомірно включена до витрат підприємницької діяльності 2014 та 2015 років, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів.

З аналізу вищевказаних норм ст.138 Податкового кодексу України, у редакції чинній на момент виникнення правовідносин, встановлено, що для врахування витрат при обчисленні об'єкта оподаткування, необхідно дотримуватися наступних умов: такі витрати повинні бути документально підтверджені належним чином оформленими первинними документами; повинні бути пов'язанні із господарською діяльністю підприємця; товари повинні бути фактично доставлені, а послуги - фактично отримані; такі витрати повинні включатися до витрат операційної діяльності відповідно до Розділу ІІІ Податкового кодексу України.

Тобто, виходячи із принципу, закріпленого в ст.51 Цивільного кодексу України, фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування в 2014 та в 2015 роках мала право формувати витрати так само як і юридичні особи - платники податку на прибуток, з урахуванням обмежень, встановлених ст.177 Податкового кодексу України.

Натомість, за даними акта перевірки, фізична особа-підприємець, що перебувала на загальній системі оподаткування, при визначенні об'єкта оподаткування в 2014 та в 2015 роках мала право врахувати лише ті свої витрати, від понесення яких в цьому ж податковому періоді вона безпосередньо отримала дохід.

Такі висновки відповідача свідчать про невиправдане звуження прав фізичної особи-підприємця, що перебуває на загальній системі оподаткування. Винесені ж на основі таких висновків рішення є протиправними, та підлягають скасуванню в судовому порядку.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII від 28.12.2014, який набрав чинності з 01.01.2015, пункт 177.4 ст.177 Податкового кодексу України викладено у іншій редакції.

Відповідно до такої редакції з 01.01.2015 фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, при визначенні доходу від провадження господарської діяльності, враховують лише наступний перелік витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат (п.177.4.1);

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку, які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством) (пп.177.4.2);

- суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом (пп.177.4.3);

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (пп.177.4.4).

За даними акта перевірки, розбіжність у валових витратах за результатами перевірки в сумі 120000,00грн. у 2015 році виникла у звязку із неправомірним включенням до складу витрат вартості придбаних юридичних послуг, які не повязані з веденням господарської діяльності (наданням транспортно-експедиційних послуг) та відсутні в переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності на загальні системі оподаткування, чим порушено п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

З матеріалів справи встановлено, що 02.01.2015 між ФОП ОСОБА_2В (Замовник) та ТОВ РІВНЕ ЕНТЕРПРАЙЗ (Виконавець) укладено Договір про надання юридичних послуг №02/01/15-ЧВВ (а.с.225 т.1), відповідно до якого Виконавець діючи на власний ризик, за дорученням та в інтересах Замовника, розробить та реалізовуватиме комплекс заходів, направлене на правове забезпечення статутної діяльності Замовника.

Під правовим забезпеченням, Сторони мають на увазі: забезпечення нормативно-правовою документацією; надання консультацій і розяснень з юридичних питань, усних та письмових довідок по законодавству; складання заяв, скарг, та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів в суді та інших державних органах в цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративне правопорушення, де сторонами є Замовник або його посадові особи; здійснення представництва в Радах народних депутатів,, їх виконавчих та розпорядчих органах, а також в державних, громадських та інших організаціях; здійснення правового обслуговування зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп.3.1.2 п.3.1 розділу ІІІ Договору №02/01/15-ЧВВ від 02.01.2015 факт виконання замовлення (надання юридичних послуг) оформляється двостороннім Актом приймання-передачі наданих юридичних послуг. Акт складається Виконавцем і пропонується на розгляд Замовника. Одночасно сторони узгоджують суму, належну до остаточної оплати виконаного замовника.

Згідно з п.4.1 розділу ІV Договору №02/01/15-ЧВВ від 02.01.2015 Замовник оплачує послуги Виконавця протягом пяти робочих днів з моменту підписання Акту приймання-передачі наданих послуг. Замовник може запропонувати Виконавцю виставити рахунок на оплату обумовленої суми.

Договір вступає в силу з моменту підписання та діє до повного його виконання Сторонами (п.6.1 розділу VI Договору №02/01/15-ЧВВ від 02.01.2015).

Факт виконання умов Договору №02/01/15-ЧВВ від 02.01.2015 та оплата наданих послу підтверджується актами приймання-передачі, рахунком та платіжними дорученнями (а.с.226-243 т.1).

В акті перевірки, відповідачем зроблено висновки, що сплачені в рахунок оплати юридичних послуг грошові кошти в сумі 120000,00 грн. безпідставно віднесені до витрат, які враховуються при визначенні обєкта оподаткування, оскільки такі витрати на переконання податкового органу відсутні у переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів.

З вказаними висновками контролюючого органу суд не погоджується з огляду на наступне.

З досліджених в судомі доказів встановлено, що номенклатура і обсяг отриманих в 2015 році юридичних послуг дає можливість зробити однозначний висновок про те, що такі послуги мають безпосередній звязок з господарською діяльністю позивача.

Так, відповідач підтвердив, що в охопленому перевіркою періоді ФОП ОСОБА_2 займався такими видами діяльності, як: надання послуг вантажними автомобілями на митній території України та за її межами, надання транспортно-експедиційних послуг.

Покликання фіскального органу на те, що у судових справах які відображені в актах приймання передачі брали участь інші особи спростовуються пп.2.7 розділу ІІ Договору №02/01/15-ЧВВ від 02.01.2015, згідно з яким у разі залучення до виконання умов договору третіх осіб, Виконавець залишається відповідальним перед замовником за належне виконання договору.

Суд зазначає, що за своїм економіко-юридичним змістом послуга являє собою діяльність, результати якої не мають матеріального виразу, а реалізуються і споживаються у процесі її здійснення. Виходячи із специфіки послуги як предмета господарської операції, у даному разі акти приймання-надання наданих юридичних послуг є достатнім доказом, що підтверджують факти виконання такої господарської операції. Слід зазначити, що ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлено. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту.

Сукупність наданих до суду та перевірки документів дає можливість чітко і обєктивно встановити сутність наданих юридичних послуг.

Окрім того, суд зазначає, що витрати, понесені на оплату юридичних послуг, є витратами на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договором цивільно-правового характеру.

Згідно ст.1 Цивільного кодексу України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Отже, майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників за відсутності адміністративного підпорядкування між ними в порядку здійснення управлінських функцій, є цивільно-правовими.

А тому, суд вважає, що повязані з такими відносинами витрати включаються до складу витрат фізичної особи-підприємця відповідно до пп.177.4.2 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_2 в повній мірі в 2014 та в 2015 роках при визначенні суми свого оподаткованого доходу в розрізі формування витрат, які повязані з отриманням доходу, в повній мірі дотримувався вимог Податкового кодексу України, а відтак підстави для нарахування податковим повідомленням-рішенням № від 13.05.2016 суми грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" на загальну суму 56676,50 грн., - відсутні.

Крім того, за правилами п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України визначено, що обєктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Оскільки за результатами перевірки оподатковуваний чистий дохід за 2015 рік збільшено на 160702,03грн., то це і слугувало підставою для донарахування військового збору на рівні 2410,53грн., для застосування штрафної санкції на рівні 602,63грн.

Однак, в ході судового розгляду справу судом не підтверджено висновки фіскального органу щодо збільшення доходу позивача за 2015 рік на 160702,03грн., а тому підстави для донарахування податковим повідомленням-рішенням № від 13.05.2016 військового збору в сумі 3013,16грн., - відсутні.

В акті перевірки зазначено, що в порушення п.2 ч.1 ст.7, ч.11 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" позивачем занижено показники чистого доходу, на який нараховується єдиний внесок, в результаті чого і занижено нарахування єдиного внеску з в сумі 10661,69 грн. за 2014 рік та в сумі 19349,40 грн. за 2015 рік.

Оскільки судом встановлено протиправність висновків податкового органу щодо заниження показників чистого доходу у 2014 та 2015 роках, а порушення у вигляді заниження єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування є похідними від попереднього порушення, то у відповідача відсутні правові підстави для винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-14 від 21.04.2016 про вимогу сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 30011,09грн. та рішення № від 13.05.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 3001,11грн.

Що стосується податкового повідомлення-рішення № від 13.05.2016, яким констатовано завищення відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 93,00грн. у податковій декларації з ПДВ за грудень 2015 року, суд зазначає наступне.

В акті перевірки фіскальний орган зазначає, що в липні 2015 року ФОП ОСОБА_2 подав уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2015 року, яким зменшив суму відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного (звітного) періоду (рядок 19 декларації) на суму 93,00грн., однак в наступних періодах дане коригування не врахував.

Згідно з пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Правила фіксування встановлених перевіркою порушень передбачені Порядком оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 14.03.2013 №395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.04.2013р. за № 607/23139 (далі - Порядок №395).

Зокрема, згідно з вимогами вказаного Порядку №395, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

У разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення; у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки; у разі надання платником податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.

Всупереч вказаним вимогам, відповідачем у акті перевірки №36//17-16-13-03 від 21.04.2016 відсутній аналіз податкової звітності з ПДВ з розшифровкою відповідних показників за період серпень-грудень 2015 року, що позбавляє відповідний акт перевірки доказовості та юридичної сили., а тому підстави для винесення податкового повідомлення-рішення № від 13.05.2016, - відсутні.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Суд присуджує на користь позивача понесені судові витрати у відповідності до ч.1ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати прийняті ОСОБА_3 податковою інспекцією у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області податкові повідомлення-рішення від 13.05.2016 №, №, №, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 13.05.2016 № та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.04.2016 №Ф-14.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 927,96грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гломб Ю.О.