Справа № 381/1083/17
Суддя: Чернишова Є. Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чернишової Є.Ю.

за участі: секретаря Соловей Ж.В.;

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Турської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Фастівського міськрайонного відділу ВДВС ГТУЮ у Київській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Фастівського міськрайонного суду із адміністративним позовом до Фастівського міськрайонного відділу ВДВС ГТУЮ у Київській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, мотивуючи вимоги тим, що 09.03.2017 року постановою про накладання адміністративного стягнення його було притягнуто за порушення ст.188-13 КУпАП. Так, 24.02.2017 року державним виконавцем Турською Л.В. складено протокол № 1, підставою якого було нібито порушення ОСОБА_3 п.4 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме неповідомлення державного виконавця про зміну реєстрації місця проживання чи перебування, дата та місце вчинення порушення 26.01.2017 року о 11 год.30 хв. Однак, як зазначає позивач, через канцелярію ВДВС представником ОСОБА_3 було подано заяву від 21.02.2017 року про зміну місця реєстрації та надано витяг з паспорта, що підтверджує реєстрацію по АДРЕСА_1 Крім того, оскільки ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено відповідальність за неповідомлення зміни місця проживання, а п. 4 ст. 19 Закону лише зобов'язано повідомити державного виконавця про місце проживання чи перебування, але відповідальність не передбачена. Щодо протоколу №1 зазначено, що протокол винесено тільки 24.02.2017 року, а датою вчинення правопорушення вказано 26.01.2017 рік, що ставить під сумнів правомірність винесено протоколу.

На підставі викладеного просив поновити строк на оскарження та скасувати постанову від 09.03.2017 про накладання адміністративного стягнення.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, аналогічні викладеним в позові, просила вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, з письмових заперечень вбачається, що в ході виконання виконавчого провадження державним виконавцем було призначено перевірку майнового стану боржника за адресою, вказаною у виконавчому листі: АДРЕСА_2 Проте, в день проведення виконавчих дій 26.01.2017 року об 11-30 год. Держаним виконавцем встановлено, що за вказаною адресою боржник не проживає та незареєстрований, про що було складено відповідний акт. Таким чином, оскільки ОСОБА_3 про зміну свого місця проживання, а також зміну місця реєстрації на день проведення виконавчої дії, державного виконавця письмово не повідомив, що вказує на порушення вимог ст. 19 Закону про виконавче провадження, а також вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-16 КУпАП.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у Фастівському міськрайонному відділі державної виконавчої служби на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 52660168 про стягнення з ОСОБА_3 боргу на загальну суму 83694,02 грн.

24.02.2017 року державним виконавцем Турською Л.В. при виконанні зведеного виконавчого провадження ВП № 52660168 складений протокол № 1 відносно ОСОБА_3 про адміністративне правопорушення за ст. 188-13 КУпАП. (а.с.7)

Начальником Фастівського МРВДВС ГТУЮ у Київській області Василенко М.Б., розглянувши протокол від 24.02.2017 року, постановою від 09.03.2017 року притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення ст.. 188-13 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 850 грн. (а.с.8).

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодексом адміністративного судочинства України (частина третя статті 2) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 4 ст. 19 Закону, сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Із пояснень представника відповідача з'ясовано, що в ході виконання виконавчого провадження було призначено перевірку майнового стану боржника за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2

Проте, в ході проведення виконавчих дій 26.01.2017 року об 11 год. 30 хв. стало відомо що за вказаною адресою боржник не проживає та не зареєстрований, про що було складено відповідний акт.

Як вбачається із матеріалів справи, заява представника ОСОБА_3 про повідомлення зміни місця реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 була подана до Фастівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ Київської області 21.02.2017 року.

Разом з тим, як вбачається із штампу про зняття з реєстрації місця проживання, ОСОБА_3 знятий з реєстрації за адресою: м. Фастів, вул. Сагайдачного, 5 -12.01.2017 року, тобто боржник повідомив про зміну місця реєстрації поза встановленимч. 4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" строком.

Статтею 76 зазначеного закону передбачена відповідальність за невиконання законних вимог виконавця та порушення вимог Закону, а саме за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, зокрема, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Так, статтею 183-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що за невиконання законних вимог державного виконавця, приватного виконавця щодо усунення порушень законодавства про виконавче провадження, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання недостовірних відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання на вимогу державного виконавця, приватного виконавця декларації про доходи та майно, що подається відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", чи зазначення у такій декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну відомостей, які зазначаються у декларації, неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також неявка без поважних причин за викликом державного виконавця, приватного виконавця - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на доведеність факту порушення позивачемч. 4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов висновку про правомірність накладання на позивача штрафу оскаржуваною постановою від 09.03.2017 про накладання адміністративного стягнення.

Із врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 71, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Фастівського міськрайонного відділу ВДВС ГТУЮ у Київській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Повний текст постанови виготовлений 17 квітня 2017 року.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Є.Ю.Чернишова