Справа № 423/578/17
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Архипенко А.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року справа № 423/578/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 06 березня 2017 року у справі № 423/578/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання незаконними дій щодо невиплати грошової допомоги та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Попаснянського районного суду Луганської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі відповідач), в якому просив: визнати неправомірними дії відповідача щодо невиплати грошової допомоги та зобовязати УПФУ в Попаснянському районі зарахувати до його стажу роботи певні періоди роботи: з 02.01.1978 р. по 14.04.1978 р. у Ворошиловградському облонкодиспансері на посаді мед брата у гормонно-хірургічному відділенні; з 01.09.1978 р. по 05.01.1979 р. у Ворошиловградському облонкодиспансері на посаді медсестри у гормонно-хірургічному відділенні; з 04.09.1984 р. по 23.05.1985 р. в Первомайській центральній міській лікарні на посаді завідуючого хірургічним відділенням; з 15.09.1986р. по 11.11.1987р. в Первомайській центральній міській лікарні на посаді хірурга; з 22.12.1988р. по 01.10.1997р. в Первомайській центральній міській лікарні на посаді головного лікаря; з 01.08.1979р. по 23.08.1982р. в Первомайській центральній міській лікарні на посаді лікаря-інтерна, лікаря-хірурга; з 23.05.1985р. по 15.09.1986р. в Первомайській центральній міській лікарні на посаді завідуючого хірургічним відділенням; з 12.11.1987р. по 21.12.1988р. в Первомайській центральній міській лікарні на посаді лікаря-хірурга; з 01.10.1997р. по 24.07.1999р. в Первомайській центральній міській лікарні № 3 на посаді лікаря-хірурга; з 04.02.2013р. по 03.10.2014р. в Первомайській багатопрофільній міській лікарні на посаді головного лікаря; виплатити йому грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій у відповідності з вимогами п. 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 3-6).

Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 06 березня 2017 року у справі № 423/578/17 адміністративний позов було задоволено повністю (а.с. 51-60).

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с. 63-64).

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС) України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивачу з 04 квітня 2016 року призначена пенсія за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с. 8), при цьому на час звернення позивач досяг 60 років, що підтверджується копією паспорта позивача(а.с. 8).

Також було встановлено, що згідно записів в трудовій книжці позивача (а.с. 10-15) позивач протягом своєї трудової діяльності працював в закладах охорони здоровя, а зокрема зазначені спірні періоди: з 02.01.1978 р. по 14.04.1978 р. у Ворошиловградському облонкодиспансері на посаді мед брата у гормонно-хірургічному відділенні; з 01.09.1978 р. по 05.01.1979 р. у Ворошиловградському облонкодиспансері на посаді медсестри у гормонно-хірургічному відділенні; з 04.09.1984 р. по 23.05.1985 р. в Первомайській центральній міській лікарні на посаді завідуючого хірургічним відділенням; з 15.09.1986р. по 11.11.1987р. в Первомайській центральній міській лікарні на посаді хірурга; з 22.12.1988р. по 01.10.1997р. в Первомайській центральній міській лікарні на посаді головного лікаря; з 01.08.1979р. по 23.08.1982р. в Первомайській центральній міській лікарні на посаді лікаря-інтерна, лікаря-хірурга; з 23.05.1985р. по 15.09.1986р. в Первомайській центральній міській лікарні на посаді завідуючого хірургічним відділенням; з 12.11.1987р. по 21.12.1988р. в Первомайській центральній міській лікарні на посаді лікаря-хірурга; з 01.10.1997р. по 24.07.1999р. в Первомайській центральній міській лікарні № 3 на посаді лікаря-хірурга; з 04.02.2013р. по 03.10.2014р. в Первомайській багатопрофільній міській лікарні на посаді головного лікаря

Також з трудової книжки позивача вбачається, що позивач працював в закладах охорони здоровя понад 35 років, що підтверджує його право на пенсію за вислугу років, відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Трудова книжка, відповідно до ст. 48 КЗпП України є основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника.

При цьому, позивачу призначена пенсія на підставі ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як особі, що досягла пенсійного віку 60 років, а відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Порядок обчислення стажу, який дає право на виплату такої допомоги, затверджено Постановою КМУ від 23 листопада 2011 р. № 1991, в якій зазначено, що такий стаж враховується в календарному обчисленні.

Однак така виплата позивачу не здійснена.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач своїм листом від 09.12 2016 року розяснив позивачу, що для здійснення зазначеної виплати йому необхідно надати довідки підприємств, з яких можливо б було визначити відомості про перебування особи у відпустках без збереження заробітної плати, можливі відволікання чи відсторонення від роботи, що є підставою для обчислення такого трудового стажу календарно, відповідно до листа ПФУ від 25.10.2012р. № 24654/02-20 та листа Мінсоцполітики України від 14.05.2014р. № 613/039/97-14 і тому позивач повинен надати відповідні уточнюючи довідки з відповідними відомостями.

На вимогу УПФУ позивачем були надані довідки про те, що під час його роботи в Первомайській центральній, багатопрофільній лікарні за період з 1984 по 2014 роки він не користувався відпустками без збереження заробітної плати не мав відволікань та відсторонення від роботи але ці довідки не були прийняті відповідачем, тому що не належно оформлені.

Про роботу у Ворошиловградському облонкодиспансері позивач ніяких довідок не надавав.

При цьому в листі зазначено, що позивачу зараховано до загального трудового стажу 42 року 5 місяців 26 днів, а до стажу в закладах охорони здоровя тільки 15 років 1 місяць 4 дні без урахування періодів роботи, який зазначений у позові. (а.с.16-18).

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, пунктом 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їхніх правонаступників. У такій довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включено цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка.

Разом з тим, колегією суддів враховується, що позивач на час звернення та в дійсний час не має можливості надати на адресу відповідача уточнюючи довідки, які б підтверджували дані про те, що під час роботи в Ворошиловградському облонкодиспансері та в закладах Первомайської багатопрофільної лікарні він не користувався відпустками без збереження заробітної плати або не мав відволікань чи відсторонення від роботи у вищезазначені періоди, за незалежних від волі позивача причин, тому що в дійсний час вищезазначені підприємства, де працював позивач знаходяться відповідно в м. Луганськ та м. Первомайськ Луганської області, які Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (на час дії АТО), що є загальновідомим фактом.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з тим, що відповідач не може прийняти довідки, які надані позивачем тому що: на довідках за період роботи, виданих позивачу в жовтні 2014 року Первомайською центральною лікарнею немає печаток; довідка, видана Первомайською однопрофільною міською лікарнею не містить дати видачі та номеру, а відповідно до Постанов КМУ від 07.11.2014р. № 595 документи видані після 01.12.2014 року підприємствами, установами, організаціями, які розташовані на території де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження вважаються недійсними.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 17 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них», що затверджений постановою КМУ України від 12.08.1993р. № 637, передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Разом з тим, відповідач, приймаючи рішення про відмову позивачу у призначені пенсії за віком на пільгових умовах, не сприяв позивачу у вирішенні питання щодо підтвердження наявності пільгового стажу на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, хоча мав таку можливість.

В своїх поясненнях, у судовому засіданні суду першої інстанції, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили, що позивач під час роботи в лікарні ніколи не перебував у відпустках без збереження заробітної плати, тому що завжди займав відповідальні посади лікаря-хірурга, завідуючого відділенням, головного лікаря, а будь-які відволікання від роботи взагалі були неможливі, тому що такого неможливо передбачити, в звязку із особливостями професії лікаря.

При таких встановлених обставинах колегія суддів вважає, що дії відповідача щодо невиплати позивачу відповідної грошової допомоги при призначенні пенсії за віком - є неправомірними, так як було встановлено, що позивач має достатньо страхового стажу для призначення пенсії за вислугу років згідно ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що в свою чергу є підставою для отримання відповідної грошової допомоги при призначення пенсії за віком згідно ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 11, 24, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 06 березня 2017 року у справі № 423/578/17 залишити без задоволення.

Постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 06 березня 2017 року у справі № 423/578/17 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому провадженні набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

ОСОБА_5