Справа № 823/1616/16
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року справа № 823/1616/16

м. Черкаси

15 год. 00 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каліновської А.В.,

при секретарі Баклаженко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом сільськогосподарського приватно-орендного підприємства «Відродження» до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору товариство з обмеженою відповідальністю «Маяк-Агро», ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом, в якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 01.12.2016, просить скасувати рішення приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30825679 від 08.08.2016 договору оренди, серія та номер: б/н, укладеного між ТОВ «Маяк-Агро» та ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на час звернення до суду СПОП «Відродження» користується земельною ділянкою площею 2,3152 га, кадастровий номер - :03:001:0196, на підставі договору оренди землі №100 від 16.07.2007 укладеного з фізичною особою ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2) на 10 (десять) років, що зареєстрований Шполянським відділом ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 20.11.2007 за №50. У жовтня 2016 року позивач дізнався, що 22.07.2016 між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Маяк-Агро» укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки. В подальшому, 08.08.2016 приватним нотаріусом ОСОБА_1 прийнято рішення індексний номер 30825679 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстровано за ТОВ «Маяк-Агро» право оренди на вищезазначену земельну ділянку. Позивач зазначене рішення відповідача вважає протиправним, оскільки право оренди спірної земельної ділянки на момент прийняття оскаржуваного рішення вже було зареєстровано за СПОП «Відродження» та на час проведення оскаржуваної реєстраційної дії зареєстрований договір оренди землі від 16.07.2007 є чинним, тому реєстрація договору оренди землі з новим орендарем в період дії іншого договору землі є неможливою. Позивач просив розгляд справи здійснювати за відсутності свого представника.

Відповідач в судове засідання не прибув, явку свого представника не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Частиною 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи, що відповідачі не прибули у судове засідання, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, суд дійшов висновку не відкладати судовий розгляд та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявились, явку своїх представників не забезпечили.

Відповідно до ч. 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив.

16.07.2007 між ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2) та СПОП «Відродження» (орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення строком на 10 років, загальною площею 2,3152 га, кадастровий номер - :03:001:0196. Вказаний договір оренди зареєстрований Шполянським відділом ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 20.11.2007 за №50.

У період дії зазначеного договору оренди землі приватним нотаріусом ОСОБА_1 08.08.2016 прийняв рішення індексний номер 30825679 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстровано за ТОВ «Маяк-Агро» право оренди на вищезазначену земельну ділянку, на підставі договору оренди від 22.07.2016 № б/н, що укладений вказаним ТОВ «Маяк-Агро» з ОСОБА_2, строк дії договору 10 років та право оренди якого виникає з 21.11.2017.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час вчинення відповідачем оскаржуваних дій регулювалися Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (надалі Закон №161), Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 № 1952-IV (надалі Закон №1952).

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону №161, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки, як передбачено ч. 5 ст. 6 цього Закону підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Вказана норма повністю кореспондується з приписами п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону №1952.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації згідно з ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Частиною 4 ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).

Аналізуючи вищевказані норми суд дійшов висновку, що право особи на оренду земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації відповідного права на підставі договору оренди землі.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону №1952 передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, що Шполянським відділом ЧРФ ДП «Центр ДЗК» зареєстровано за СПОП «Відродження» право оренди вищезазначеної земельної ділянки 20.11.2007 за №50.

Разом з тим, оскаржуваним рішенням (в період дії договору оренди землі від 16.07.2007 укладеного з фізичною особою ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2) та СПОП «Відродження») зареєстровано за ТОВ «Маяк-Агро» право оренди на вищезазначену земельну ділянку, на підставі договору оренди від 22.07.2016 № б/н, яке виникне з 21.11.2017, тобто на майбутнє.

Суд наголошує, що сторони договору мають право визначати будь-який строк, з якого почнуть діяти їхні права та обов'язки. Однак з огляду на системний аналіз вказаних законів, на переконання суду, державній реєстрації підлягає виключно діюче речове право і за умови, що відносно його предмета в цей період відсутні інші діючі зареєстровані цього виду речові права.

За приписами ст. 17 Закону №161, об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, в даному випадку ТОВ «Маяк-Агро» набуло права оренди земельною ділянкою кадастровий номер - :03:001:0196 в серпні 2016 року, після прийняття приватним нотаріусом ОСОБА_1 рішення (08.08.2016), під час дії договору оренди на вказану земельну ділянку з СПОП «Відродження».

Отже, саме з цього моменту земельна ділянка вважається переданою в користування новому орендарю - ТОВ «Маяк-Агро», натомість, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт передачі від СПОП «Відродження» земельної ділянки за кадастровим номером :03:001:0196 до ТОВ «Маяк-Агро», а також припинення договору оренди землі від 16.07.2007, укладеного між ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2) та СПОП «Відродження» (орендар).

Враховуючи вищевикладене, реєстрація права оренди земельної ділянки за кадастровим номером :03:001:0196 за ТОВ «Маяк-Агро» зумовила одночасне існування права користування земельною ділянкою декількома субєктами господарювання, що є порушенням чинного законодавства, а також інтересів позивача, за яким право оренди земельної ділянки зареєстровано первинно.

Суд зазначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 9 Закону №1952 (в редакції на час реєстрації договору), державний реєстратор встановлював відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Статтею 15 Закону №1952 передбачалось, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону №1952, державній реєстрації підлягали виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Суд наголошує, що під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі (п. 3 ч. 3 ст. 10 зазначеного Закону).

Верховний Суд України у постанові від 29.09.2015 по справі №21-760а15 акцентував увагу судів, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобовязаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

З підстав викладеного суд дійшов висновку про те, що здійснення запиту для встановлення наявності або відсутності вже зареєстрованих речових прав, які виникли до 01.01.2013 на обєкт нерухомого майна є не правом, а обовязком субєкта, що здійснює державну реєстрацію речових прав.

Разом із тим, в порушення вимог законодавства України, приватний нотаріус ОСОБА_1 при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі від 22.07.2016 № б/н, укладеного між ТОВ «Маяк-Агро» з ОСОБА_2 належним чином не перевірив наявність права оренди на дану земельну ділянку за СПОП «Відродження», внаслідок чого неправомірно здійснив повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї самої земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди в них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок, а не з моменту, який визначили сторони договору.

В матеріалах справи відсутні докази недійсності (не чинності) або розірвання договору оренди землі від 16.07.2007 з фізичною особою ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2) та СПОП «Відродження» на 10 (десять) років, що зареєстрований Шполянським відділом ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 20.11.2007 за №50.

Слід зазначити, що між позивачем та ТОВ «Маяк-Агро» відсутній спір про право оренди вищезазначено земельної ділянки, оскільки позивачем оскаржується виключно порушення субєктом владних повноважень порядку здійснення державної реєстрації речових прав (подвійна реєстрація).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги вказані обставини, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Частиною першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30825679 від 08.08.2016 договору оренди від 22.07.2016, серія та номер: б/н, укладеного між ТОВ «Маяк-Агро» та ОСОБА_2

Стягнути із приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_1 на користь сільськогосподарського приватно-орендного підприємства «Відродження» сплачений судовий збір у сумі 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Каліновська