Справа № 513/712/16-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 513/712/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Кожокар Т.Я.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області на постанову Саратського районного суду Одеської області від 08 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області про визнання протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Саратського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 13.06.2016 року №315 про відмову в призначені позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2; зобов'язати УПФУ в Саратському районі Одеської області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №2 період навчання ОСОБА_2 в ПТУ №4 с.Тарутино Одеської області з 01.09.1975р. по 15.07.1977р., період строкової служби у Збройних Силах з 25.04.1978р. по 25.04.1981р. та період роботи у колгоспі ім. Ворошилова за професією газоелектрозварника з 01.09.1982р. по 21.08.1992р.; зобов'язати УПФУ в Саратському районі Одеської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 25 квітня 2016 року.

Постановою Саратського районного суду Одеської області від 08.02.2017 року позов ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, УПФУ в Саратському районі Одеської області подало апеляційну скаргу, обґрунтовану порушенням судом матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що період навчання ОСОБА_2 в ПТУ №4 с.Тарутино Одеської області з 01.09.1975р. по 15.07.1977р. зараховано відповідачем до стажу роботи із шкідливими та важкими умовами праці - за Списком №2. Щодо періоду роботи позивача з 01.09.1982р. по 21.08.1992р. у колгоспі ім. Ворошилова, то в Управління відсутні підстави для його зарахування до пільгового, оскільки в наданій ОСОБА_2 трудовій книжці запис про відповідну роботу внесено з порушенням хронологічного порядку трудової діяльності позивача, а також відсутнє посилання на документ, на підставі якого внесено цей запис. Уточнюючих довідок на підтвердження спеціального трудового стажу за професією електрозварника ОСОБА_2 до Управління надано не було.

На підставі викладеного, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Саратського районного суду Одеської області від 08.02.2017 року та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 25.04.2016 року ОСОБА_2 звернувся до УПФУ в Саратському районі Одеської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням №315 від 13.06.2016 року УПФУ в Саратському районі Одеської області відмовило ОСОБА_2 в призначенні пенсії з підстав відсутності у позивача пільгового стажу роботи 12 років 6 місяців, встановленого п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У вказаному рішенні Управління зазначило, що згідно наданих позивачем документів його загальний страховий стаж становить 37 років 7 місяців 20 днів, у тому числі стаж роботи за списком №2 становить 1 рік 10 місяців 2 днів за період роботи з 29.07.1977р. по 25.04.1978р. в Одеському цементному заводі, згідно довідки №3120-Л-11.1-21 від 13.01.2015р. та рішення про результати розгляду заяви №5 від 26.05.2016р.; за період роботи з 16.07.1981р. по 21.08.1982р. в «Одеському Ордена Леніна морському торговельному порту», згідно довідки №02-7/76 від 19.01.2015р.

При цьому, УПФУ в Саратському районі Одеської області не врахувало до пільгового стажу роботи позивача період навчання ОСОБА_2 в ПТУ №4 с.Тарутино Одеської області з 01.09.1975р. по 15.07.1977р., період строкової служби у Збройних Силах з 25.04.1978р. по 25.04.1981р. та період роботи у колгоспі ім. Ворошилова за професією газоелектрозварника з 01.09.1982р. по 21.08.1992р., у зв'язку з чим ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_2 у повному обсязі дійшов висновку про доведеність позивачем наявності у нього пільгового стажу роботи 12 років 6 місяців за Списком №2.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком Саратського районного суду Одеської області. При цьому, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з вимогами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 року №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При зверненні з позовом до суду позивач, серед іншого, просив зобов'язати УПФУ в Саратському районі Одеської області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №2 період його роботи у колгоспі ім. Ворошилова за професією газоелектрозварника з 01.09.1982р. по 21.08.1992р., в підтвердження чого надав суду копію трудової книжки, як основного документу, що підтверджує стаж роботи.

Суд першої інстанції, дослідивши записи у наданій позивачем трудовій книжці, дійшов висновку, що ними підтверджено прийняття ОСОБА_2 01.09.1982р. на посаду газоелектрозварника у колгоспі ім. Ворошилова. При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги посилання відповідача на внесення відповідних записів з порушенням хронологічного порядку трудової діяльності позивача, зазначивши, що обов'язок правильного заповнення трудових книжок законодавством віднесено на уповноважену особу підприємства, а тому помилка, допущена в трудовій книжці ОСОБА_2, не може позбавити його конституційного права на соціальний захист.

При цьому, судом першої інстанції залишено поза увагою, що у наданій позивачем трудовій книжці запис від 01.09.1982р. «Прийнятий на роботу електрозварником» здійснено без посилання на підставу його внесення, відсутній номер запису, а також такий запис не посвідчений підписом голови колгоспу або іншою уповноваженою особою.

Відповідно до пункту 6 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975р. №310, всі записи в трудовій книжці завіряються по всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Більше того, з наданої апелянтом копії трудової книжки ОСОБА_2, яка надавалася ним 25.04.2016 року при зверненні до УПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, вбачається, що 01.09.1982р. до неї внесено запис «Прийнятий на роботу електрозварником», тоді як в копії трудової книжки, яку надано позивачем до суду першої інстанції разом із позовною заявою, 01.09.1982р. міститься вже запис «Прийнятий на роботу газоелектрозварником». З оскаржуваній постанові зазначено, що при вирішенні спору суд першої інстанції оглядав оригінал пенсійної справи ОСОБА_2, однак вказані обставини судом першої інстанції залишено поза увагою.

Оскільки встановлено, що запис, що міститься в трудовій книжці ОСОБА_2, внесений з порушенням встановленого порядку ведення трудових книжок колгоспників, містить ознаки виправлення, тому колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апелянта, що відомості трудової книжки позивача не можуть бути визнані належним доказом наявності у позивача пільгового стажу роботи на посаді газоелектрозварника у колгоспі ім. Ворошилова.

Згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

В матеріалах справи відсутні відомості про подання ОСОБА_2 до УПФУ в Саратському районі Одеської області уточнюючої довідки про характер та види виконуваних ним робіт в колгоспі ім. Ворошилова у період з 01.09.1982р. по 21.08.1992р., тоді як підприємство-роботодавець не є ліквідованим і його правонаступником, згідно записів трудової книжки позивача (запис №2), є СВК «Петропавлівський» (наказ №3 від 14.03.2000р.).

Згідно наданої позивачем довідки СВК «Петропавлівський» №91 від 25.03.2016р. в колгоспі в 80-х роках не велась книга наказів, всі записи про трудову діяльність велися в книзі протоколів правління колгоспу, однак в книзі протоколів за 1982 рік колгоспу ім. Ворошилова запис про прийняття на роботу ОСОБА_2 відсутній. Відповідно до форми №14 ОСОБА_2 почав працювати з 01.09.1982 року зварником по 1999 рік.

Тобто, вказаною довідкою не підтверджено роботу позивача газоелектрозварником, про що останній зазначає у поданому ним позові та з яким погодився суд першої інстанції при вирішенні спору.

В матеріалах справи, також, наявна довідка СВК «Петропавлівський» №35 від 24.03.2016р., в якій взагалі відсутнє посилання на посаду або професію, яку ОСОБА_2 займав в колгоспі ім. Ворошилова, а лише зазначено, що згідно наявних документів ОСОБА_2 працював в колгоспі у період з 01.09.1982р. по 31.03.2006р.

Надані позивачем до суду копії табелів обліку робочого часу колегія суддів суду апеляційної інстанції не може визнати доказами у справі, оскільки вони належним чином не завірені. Більше того, вказані табелі робочого часу позивачем надано за 8 місяців, тоді як останній просить суд зарахувати до пільгового стажу роботи стаж роботи в колгоспі ім. Ворошилова за період з 01.09.1982р. по 21.08.1992р.

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначив, що професія газоелектрозварника передбачена Списком №2 (розділ ХХХІІІ позиція 756), затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991р. «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення». Однак, у позиції 756 вказаної постанови КМ СРСР зазначена посада «електрогазозварника, зайнятого різанням та ручним зварюванням на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки».

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що пільговий стаж роботи позивача в колгоспі ім. Ворошилова за період з 01.09.1982р. по 21.08.1992р. на посаді електрогазозварника не підтверджено ні записами в трудовій книжці ОСОБА_2, а ні іншими документами, у тому числі довідкою підприємства, уточнюючою характер виконуваних робіт, тому УПФУ в Саратському районі Одеської області правомірно не врахувало вказаний період роботи позивача до пільгового стажу роботи за Списком №2, який дає право на призначення пенсії відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

А відтак, позов ОСОБА_2 в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Апеляційний суд встановив, що після закінчення 15.07.1977р. позивачем ПТУ №4 с.Тарутино Одеської області, останній 29.07.1977р. прийнятий на роботу електрогазозварником в Одеському цементному заводі, період роботи в якому Комісією при ГУ ПФУ в Одеській області зараховано позивачу до пільгового стажу за Списком №2, про що свідчить рішення ГУ ПФУ в Одеській області, оформлене протоколом №5 від 26.05.2016р. У зв'язку з цим, період навчання ОСОБА_2 підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи на підставі ч.1 ст.38 Закону України «Про професійно-технічну освіту».

В апеляційній скарзі УПФУ в Саратському районі Одеської області, серед іншого, посилається на те, що судом першої інстанції необґрунтовано зобов'язано Управління зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_2 за Списком №2 період його навчання в ПТУ №4 с.Тарутино Одеської області з 01.09.1975р. по 15.07.1977р., зазначивши, що вказаний період навчання позивача самостійно зараховано Управлінням до пільгового.

Апеляційний суд не бере до уваги такі доводи апелянта, оскільки згідно рішення №315 від 13.06.2016р. про відмову в призначенні пенсії до пільгового стажу роботи позивача відповідачем зараховано лише період роботи з 29.07.1977р. по 25.04.1978р. в Одеському цементному заводі, згідно довідки №3120-Л-11.1-21 від 13.01.2015р. та рішення про результати розгляду заяви №5 від 26.05.2016р.; за період роботи з 16.07.1981р. по 21.08.1982р. в «Одеському Ордена Леніна морському торговельному порту», згідно довідки №02-7/76 від 19.01.2015р., тобто 1 рік 10 місяців 2 дні, а не 3 роки 8 місяців 16 днів, як про це зазначає апелянт.

Таким чином, вимоги позову ОСОБА_2 про зобов'язання УПФУ в Саратському районі Одеської області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №2 період навчання позивача в ПТУ №4 с.Тарутино Одеської області з 01.09.1975р. по 15.07.1977р. підлягають задоволенню.

Крім цього, задоволенню підлягають і вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання УПФУ в Саратському районі Одеської області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №2 період проходження ним строкової служби у Збройних Силах з 25.04.1978р. по 25.04.1981р. на підставі ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В апеляційній скарзі УПФУ в Саратському районі Одеської області не заперечує права позивача на зарахування вказаного періоду до пільгового стажу.

Оскільки УПФУ в Саратському районі Одеської області самостійно зараховано до пільгового стажу роботи ОСОБА_2 1 рік 10 місяців 2 дні (з 29.07.1977р. по 25.04.1978р. в Одеському цементному заводі; з 16.07.1981р. по 21.08.1982р. в «Одеському Ордена Леніна морському торговельному порту»), а колегією суддів встановлено право позивача на зарахування до такого стажу ще період навчання в ПТУ №4 с.Тарутино Одеської області з 01.09.1975р. по 15.07.1977р. та період проходження ним строкової служби у Збройних Силах з 25.04.1978р. по 25.04.1981р., що у сукупності складає менше 12 років 6 місяців, тому рішення УПФУ в Саратському районі Одеської області №315 від 13.06.2016р. про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у відповідності до ст.13 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення», є правомірним та підстав для його скасування немає.

При цьому, належним чином підтверджений позивачем пільговий стаж роботи не є достатнім у свої сукупності для призначення йому пенсії за віком відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому вимога ОСОБА_2 про зобов'язання УПФУ в Саратському районі Одеської області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 25 квітня 2016 року задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_2 не позбавлений права повторно звернутися до УПФУ в Саратському районі Одеської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з наданням документів, що підтверджують пільговий стаж його роботи за професією електрогазозварника, у тому числі у колгоспі ім. Ворошилова за період з 01.09.1982р. по 21.08.1992р.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Оскільки задовольняючи у повному обсязі позов ОСОБА_2 судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини справи та порушено норми матеріального права, апеляційний суд, на підставі п.1, п.4 ч.1 ст.202 КАС України, доходить висновку про необхідність скасування постанови Саратського районного суду Одеської області від 08 лютого 2017 року та прийняття нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області задовольнити частково.

Постанову Саратського районного суду Одеської області від 08 лютого 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №2, який дає право на призначення пенсії за віком на підставі п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період навчання ОСОБА_2 в ПТУ №4 с.Тарутино Одеської області з 01.09.1975 року по 15.07.1977 року та період проходження ним військової строкової служби у Збройних Силах з 25.04.1978 року по 25.04.1981 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

О.В. Яковлєв