Справа № 1170/2а-2051/11
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2011-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2011 року Справа № 1170/2а-2051/11

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сагуна А.В.;

при секретарі Мітіній І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Кіровоградської об'єднаної державної інспекції про скасування рішеннь про застосування штрафних (фінансових) санкцій та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - ФОП ОСОБА_1 або позивач) звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції (далі по тексту - Кіровоградська ОДПІ або відповідач), в якому просила визнати протиправним і скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 13 грудня 2010 року № НОМЕР_1, від 13 грудня 2010 року № НОМЕР_2, рішення про застосування фінансових санкцій від 13 грудня 2010 року № НОМЕР_3 та зобовязати відповідача відкликати протоколи про адміністративне правопорушення від 13 грудня 2010 року КР №372742 та №372743.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що перевірка її кафе «Фаворіт»працівниками ДПА у Кіровоградській області не проводилась, оскільки вони не допускались до проведення перевірки, в направлені на перевірку не розписувалася, акт перевірки не складався та їй не вручався, інформація викладена в акті не відповідає дійсності, особа яка підписалася у акті ОСОБА_2 не є її працівником, оскільки діяльність здійснює без використання найманої праці

Позивач зазначила, що вона здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування, веде передбачену законодавством Книгу обліку доходів і витрат та звільнена від плати за торгові патенти. Також не отримувала та не здійснювала торгівлю алкогольними напоями.

Відповідачем 07.12.2010 повідомлено, що відносно неї було складено протокол про адміністративне порушення, однак згідно наданого протоколу КР №372743 його складено лише 13.12.2010, що унеможливлює його направлення до суду 07.12.2010, тому вважає дій працівників податкового органу протиправними.

Кіровоградська ОДПІ у своїх письмових запереченнях, просила відмовити в задоволенні адміністративного позову пославшись на те, що в ході перевірки кафе «Фаворит», що належить позивачу виявлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії; не проведення розрахункових операцій з підакцизними товарами через реєстратор розрахункових операцій та невидача розрахункового документу на загальну суму 544,74 грн.; реалізація товарних запасів, які не обліковані та не оприбутковані на суму 63 грн.; ведення з порушенням встановленого порядку обліку товарів за місцем реалізації товару, а саме виявлено не облікованих запасів на суму 8 091 грн.

В ході перевірки позивача було ознайомлено з актом перевірки, однак остання відмовилась від отримання акту та підпису в ньому.

Встановлені в ході перевірки факти порушення стали підставами для прийняття оскаржуваних рішень (а.с.28-31).

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на обставини зазначені у позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення адміністративного позову, надавши суду пояснення згідно письмових заперечень.

Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши у судовому засіданні докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 листопада 2010 року співробітниками ДПА у Кіровоградській області, на підставі направлення №835 від 18.11.2010 (а.с.65) проведено планову перевірку господарської одиниці - кафе «Фаворит»по вул. Волкова, 18, к.1, м. Кіровоград субєкта господарської діяльності ОСОБА_1, на предмет, зокрема, дотримання вимог Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

За результатами перевірки складено акт (довідка) №0593/11/28/23/НОМЕР_4 від 25.11.2010, з якого слідує, що позивачем порушено п.п.1,2, 12 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», п.1 ст.3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» (а.с.32-33).

Відповідно до направлення (а.с.65) та зазначеного акту, перевірка проведена в присутності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, бармен. Акт перевірки зазначеною особою не підписано. В акти міститься запис, що ФОП ОСОБА_1 з актом ознайомлена, від підпису і отримання другого екземпляру відмовилась (а.с.34,33).

Позивач при наданні пояснень зазначила, що при перевірці не була присутня, реалізацію горілчаних виробів не здійснювала та заперечувала наявність трудових відносин з ОСОБА_2, зазначивши, що з останньою не знайома.

Представники відповідача, в судовому засіданні зазначили, що наявність трудових відносин ОСОБА_2 з ФОП ОСОБА_1 в ході перевірки не перевірялось.

В судовому засіданні представниками відповідача, на вимогу суду (а.с.85), не надано доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_2 на присутність при здійснені перевірки ФОП ОСОБА_1, або підтвердження трудових правовідносин останньої з ОСОБА_2

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.4 ст.11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Судом, з метою допиту ОСОБА_2 в судовому засіданні, вживалися всі передбачені процесуальним законом заходи, а саме витребування з адресного бюро м. Кіровограда інформації щодо її реєстрації (а.с.58,62), направлення за адресою реєстрації судової повістки (а.с.54,76), застосування, неодноразово, привіду через органи внутрішніх справ ( а.с.114,133-136,138, 150-153), які не дали результату.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що перевірку проведено в присутності не уповноваженої на те особи, тому відповідно до вимог ст.70 КАС України акт (довідка) №0593/11/28/23/НОМЕР_4 від 25.11.2010 та додані до нього документи є недопустимим доказом, а саме докази одержано без додержання порядку зібрання.

Крім того матеріали перевірки на підставі яких прийнято оскаржувані рішення протирічять матеріалам справи про адміністративне правопорушення передбаченого ст.164 КУпАП (а.с. 15, 93,102-11), копії якої досліджено в судовому засіданні. Так, відповідно до акту закупівлі алкогольних напоїв працівниками податкової міліції в кафе «Фаворіт», що належить ФОП ОСОБА_1 18.11.2010 з 21.15 год. по 21.35 год. проведено закупівля горілчаного виробу «Горілка графська особлива»у ОСОБА_3. Натомість в акті (довідка) №0593/11/28/23/НОМЕР_4 від 25.11.2010 зазначено, що перевірка працівниками ДПА у Кіровоградській області проведено 18.11.2010 о 21.30 хв. та, зокрема встановлено реалізацію горілчаних виробів ОСОБА_2.

Судом вживались передбачені законом заходи щодо допиту ОСОБА_3 в судовому засіданні, які не дали результату (а.с.125,137,154-157).

Представниками відповідача щодо виявлених розбіжностей не надано в судовому засіданні обґрунтованих пояснень.

Відповідачем, на підставі акту перевірки прийнято рішення № НОМЕР_1 від 13.12.2010, яким до позивача за порушення п.п.1, 2 ст. 3 „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 N 265/95-ВР ( в подальшому - ОСОБА_4 від 06.07.1995 N 265/95-ВР) застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 2 723 грн.(а.с. 10).

Згідно п. 1 та п. 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 N 265/95-ВР (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

Відповідно до п.1 ст.17 Закону України Закону України від 06.07.1995 N 265/95-ВР у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій за рішенням відповідних органів державної податкової служби України до суб'єктів підприємницької діяльності передбачено застосування фінансових санкцій у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг).

Згідно ч.1 ст.218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, фактичною підставою адміністративно-господарської відповідальності, в тому числі накладення фінансових санкції, передбачених п. 1 ст. 17 Закону України від 06.07.1995 N 265/95-ВР є фактичний склад правопорушення, що виявляється у невиконанні обовязків, згідно п. 1, п. 2 ст. 3 зазначеного Закону при проведенні розрахункових операцій.

Однак, дія п. 1, п. 2 ст. 3 вказаного Закону, згідно п.6 ст. 9 того ж Закону, не поширюється при продажу товарів (наданні послуг) на суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

У судовому засіданні встановлено, що позивач є платником єдиного податку (а.с.66) та вела книгу обліку доходів та витрат у встановленому законодавством порядку (а.с.77-79).

Відповідно до акту №0593/11/28/23/НОМЕР_4 від 25.11.2010 виявлено непроведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій та невидача розрахункового документу встановленого зразка на загальну суму 63 грн. , в тому числі на суму 33 грн. за реалізацію горілки «Немиров»

Зазначений акт перевірки не підписано від субєкта господарювання (а.с.32-33).

В матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_2 від 18.11.2010 (а.с.37) відповідно до змісту якої сума коштів на місці проведення розрахункових операцій складає 544, 74 грн.

Позивач в судовому засіданні зазначила, що не знайома з ОСОБА_2, зазначена особа в неї ніколи не працювала.

Представниками відповідача в судовому засіданні не надано доказів, що саме позивачем здійсненна реалізація підакцизного товару без застосування реєстратора розрахункових операцій та невидача розрахункового документу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_1 від 13.12.2010, в частині застосування до позивача за порушення п.п.1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 N 265/95-ВР фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 2 723 (544,74х5) грн. винесено з порушенням принципу законності, а тому підлягають скасуванню.

Також зазначеним вище рішенням № НОМЕР_1 від 13.12.2010 до позивача за порушення п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 N 265/95-ВР застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 16 308 грн.(а.с. 10).

Пунктом. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 N 265/95-ВР ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Ст. 6 Закону України від 06.07.1995 N 265/95-ВР ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

За змістом вказаних норм останні мають відсильний характер, оскільки зобовязують господарюючих субєктів фізичних осіб-підприємців, вести облік у порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до абзацу восьмого статті 4 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва від 03.07.1998 р. N 727/98 форма книги обліку доходів та витрат, що підлягають оподаткуванню відповідно до цього Указу, і порядок її ведення субєктами малого підприємництва, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються Державною податковою адміністрацією України.

Пунктом 1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1269 (далі Постанова КМУ № 1269) від 26 вересня 2001 року встановлено, що книга обліку доходів і витрат (далі - книга) ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), а також особами, які мають пільговий торговий патент для продажу товарів (крім підакцизних) (надання послуг) відповідно до законодавства з питань патентування деяких видів підприємницької діяльності, якщо такі особи не є платниками податку на додану вартість згідно із законодавством (далі - суб'єкти підприємницької діяльності).

Відповідно до п. 5 Постанови КМУ № 1269, суб'єктом підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день.

Згідно п. 8 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29.10.1999 р. №599 для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком N 10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.93 N 12 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.93 за N 64. При цьому обов'язковому заповненню підлягають лише графи "період обліку", "витрати на виробництво продукції", "сума виручки (доходу)", "чистий доход".

Форма книги обліку доходів та витрат передбачена додатком № 10 до Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21 квітня 1993 року №12, відповідно до змісту якої вона має такі розділи: 1 період обліку , 2 кількість виготовленої продукції, наданих послуг, закуплено товару , 3 витрати на виробництво продукції, придбання товару , 4 кількість проданої продукції, надання послуг , 5 ціна продажу продукції (послуг), 6 сума виручки (доходу) , 7 чистий доход .

Ст. 20 Закону України від 06.07.1995 N 265/95-ВР ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою керувався відповідач при прийнятті рішення про застосування фінансових санкцій, передбачає, що до субєктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 21 зазначеного Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Між тим, відповідачем не наведено нормативний акт, який передбачає порядок здійснення позивачем як фізичною особою підприємцем обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на фізичних осіб-підприємців платників єдиного податку покладено обовязок здійснювати облік витрат на виробництво продукції (до якого також включаються витрати на оплату праці робітника), а не облік виробленої продукції (придбаного товару). Зазначений висновок кореспондується з положеннями ст. 6 Закону України від 06.07.1995 N 265/95-ВР ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно якої обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Як зазначено вище позивач є платником єдиного податку (а.с.66) та вів книгу обліку доходів та витрат у встановленому законодавством порядку (а.с.77-79).

З огляду на викладене, на підставі наявних у справі доказів і встановлених на їх основі обставин справи й відповідних їм правих нормах, суд дійшов висновку, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_1 від 13.12.2010 винесено з порушенням принципу законності, а тому підлягають скасуванню.

Щодо рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 13 грудня 2010 року № НОМЕР_2 судом встановлено наступні обставини.

Згідно акту (довідка) №0593/11/28/23/НОМЕР_4 від 25.11.2010 та оскаржуваного рішення, до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію за порушення п. 1 ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», від 23.03.1996 №98/96 ВР (в подальшому ОСОБА_4 України 23.03.1996 №98/96 ВР) у розмірі 18,67 грн. (а.с.11).

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України 23.03.1996 №98/96 ВР (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) патентуванню підлягає торговельна діяльність, що здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів.

Згідно абз. 3 ч.1 ст.8 зазначеного Закону за здійснення операцій, передбачених цим Законом, без одержання відповідних торгових патентів або з порушенням порядку використання торгового патенту, передбаченого частиною другою статті 7 цього Закону, сплачують штраф у подвійному розмірі вартості торгового патенту за повний термін діяльності суб'єктів підприємницької діяльності із зазначеним порушенням.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є платником єдиного податку за видом діяльності роздрібна торгівля іншими продовольчими товарами (а.с. 66) та своєчасно сплачував податок у 2010 році (а.с.83).

З огляду на викладене, відповідно до п.2 ч.3 ст.1 Закону України 23.03.1996 №98/96 ВР дія цього закону не поширюється на торгівельну діяльність позивача, який здійснює свою діяльність відповідно до Указу Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва ", від 03.07.1998, № 727/98.

Представниками відповідача в судовому засіданні не надано доказів щодо здійснення саме позивачем реалізації підакцизного товару алкогольних напоїв.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів і встановлених на їх основі обставин справи й відповідних їм правих нормах, суд дійшов висновку, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 13 грудня 2010 року № НОМЕР_2 на суму 18,67 грн. винесено з порушенням принципу законності, а тому підлягають скасуванню.

Щодо рішення про застосування фінансових санкцій від 13 грудня 2010 року № НОМЕР_3, судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до акту (довідка) №0593/11/28/23/НОМЕР_4 від 25.11.2010 та оскаржуваного рішення, до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію за ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»від 19.12.1995 481/95- ВР (в подальшому ОСОБА_4 України від 19.12.1995 481/95- ВР) у розмірі 12 957 грн. (а.с.12).

Згідно акту перевірки та заперечень відповідача в ході перевірки встановлено реалізація 300 гр. горілки «Неміров»на загальну суму 33 грн. (а.с.33,38). Також, перевіряючими проведено зняття фактичних залишків запасів на суму 8 091 грн. (а.с.40-42)., з яких виявлено 5 пляшки горілки «Неміров»на загальну суму 275 грн. Відомість підписана від імені ОСОБА_2

Однак, як зазначено вище, в судовому засіданні представниками відповідача не доведено належними доказами факт реалізації саме позивачем або його найманими працівниками 300 гр. горілки «Неміров»на загальну суму 33 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.15 зазначеного Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідальність за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії встановлена абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону України від 19.12.1995 481/95- ВР у вигляді штрафу у розмірі 200% вартості отриманої партії товару, але не менше 1700 грн.

Однак, із акта перевірки та заперечень вбачається, що особою, яка здійснювала перевірку, окремо вартість партій зазначеного товару (горілки «Неміров») не визначалася, а штраф розраховано, виходячи із вартості всіх горілчаних виробів, які знаходились у позивача, що свідчить про відсутність бази, з якою законодавець пов'язує нарахування фінансових санкцій, внаслідок чого нарахування штрафу є необґрунтованим.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, рішення про застосування фінансових санкцій від 13 грудня 2010 року № НОМЕР_3 винесено з порушенням принципу законності, а тому підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобовязання відповідача відкликати протоколи про адміністративне правопорушення від 13 грудня 2010 року КР №372742 та №372743 то суд виходить з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що працівником податкового органу 13.12.2010 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 164 КУпАП (а.с.15).

Відповідно до ст. 257 КУпАП адміністративний протокол надсилається органові (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.221 КУпАП ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) суди (судді) розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, передбачені ст. 164 цього Кодексу.

Отже, складання протоколів, в разі виявлення порушень та направлення до суду є обовязком органів податкової служби, тобто відповідач діяв в межах повноважень визначених законодавством України.

Повноваження податкового органу щодо вчинення дій по відкликання протоколу про адміністративне правопорушення законодавством не передбачено.

Крім того, суд вважає, що відповідачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, оскільки в разі незгоди з притягненням до адміністративної відповідальності необхідно було звернутися до місцевого загального суду з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності податкового органу при притягненні до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог про зобовязання відповідача відкликати протоколи про адміністративне правопорушення від 13 грудня 2010 року КР №372742 та №372743, а тому у задоволенні адміністративного позову в цій частині належить відмовити.

Так як, судове рішення ухвалене частково на користь позивача, що не є субєктом владних повноважень, у відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 94 КАС України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по справі, що складаються із судового збору в сумі 3,40 грн., в розмірі пропорційному задоволеним вимогам. Тому на користь Позивача належить присудити з Державного бюджету України судові витрати в розмірі 3 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 13 грудня 2010 року № НОМЕР_1, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 19031,70 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 13 грудня 2010 року № НОМЕР_2, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 18,67 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції про застосування фінансових санкцій від 13 грудня 2010 року № НОМЕР_3, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 12 957 грн.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3 гривні 00 копійок з Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі відкладення складання постанови в повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Дата складання постанови в повному обсязі - 05.12.2011.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_5