Справа № 808/489/17
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року 12 год. 27 хв.Справа № 808/489/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лазаренка М.С.,

при секретарі судового засідання: Стратулат С.В.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1, довіреність № 3-17 від 27.02.2017; ОСОБА_2, довіреність б/н від 10.01.2017

представника відповідача: ОСОБА_3, довіреність, 528/10/08-29-10 від 10.01.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства-фірми «Дарьял» до Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство-фірма «Дарьял» (далі іменується позивач) звернулось із адміністративним позовом до Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 27.09.2016 №400 по збільшенню грошового зобовязання на 149 310 грн., в тому числі по податку на додану вартість в сумі 99 540 грн., штрафних (фінансових) санкціях в сумі 49 970 грн.;

- скасувати податкове повідомлення рішення Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 27.09.2016 р. №400 по зменшенню розміру відємного значення суми податку на додану вартість за травень 2016 року в сумі 140 083 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки контролюючого органу про порушення підприємством вимог п.п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України не ґрунтуються на фактичних обставинах господарських операцій з контрагентами ТОВ «Фортуна Трейд Лтд» і ТОВ «Сіріус Павер» та спростовуються наявними доказами. Зокрема, зазначає, що договори між позивачем та вищевказаними контрагентами не визнані в установленому законом порядку недійсними, а відтак відсутні підстави вважати, що первинні бухгалтерські документи, складені на їх виконання, не мають юридичної сили. Стверджує, що документи, які посвідчують якість придбаного товару надавались перевіряючим під час перевірки, а відтак посилання на їх відсутність не відповідає дійсності. Вказує, що позивач як добросовісний платник податків не може нести відповідальність за відсутність у контрагентів зареєстрованого нерухомого майна, неподання звітності тощо, оскільки це суперечить положенням як чинного законодавства, так і практиці Європейського суду з прав людини. З огляду на викладене вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені без встановлених на те законних підстав, необґрунтовано, а відтак їх слід визнати протиправними та скасувати.

Представники позивача під час розгляду справи по суті підтримали позовні вимоги, просять їх задовольнити.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмових запереченнях від 23.03.2017 вих. № 330/08-01-10-04 посилається на те, що в порушення вимог п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України ПП-фірма «Дарьял» завищено податковий кредит за квітень, травень 2016 року на загальну суму 239 623,00 грн., який сформовано за рахунок контрагентів-постачальників ТОВ «Фортуна Трейд ЛТД» і ТОВ «Сіріус Павер» та призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету на загальну суму 99 540,00 грн. та завищення відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту на суму 140 083,00 грн. Зазначає, що в ході проведення перевірки встановлено нереальність придбання ідентифікованого товару, введення в обіг якого не підтверджується фактом реального походження товару у попередніх ланцюгах його продажу. Також, перевіркою встановлено, що кальцій металевий, придбаний позивачем у його контрагентів за кодом УКТЗЕД НОМЕР_1 у податковому кредиті контрагентів відсутнє, що унеможливлює реальність здійснення господарських відносин щодо придбання кальцію металевого. Крім того, податковий орган посилається на наявність низки порушених кримінальних проваджень за фактом створення ряду фіктивних підприємств, серед яких, зокрема, ТОВ «Фортуна Трейд ЛТД» та ТОВ «Сіріус Павер». На підставі викладеного, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав письмові заперечення, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У судовому засіданні 10.04.2017 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

На підставі направлення від 01.09.2016 № 249, згідно із п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та відповідно до наказу Запорізької ОДПІ від 01.09.2016 № 472, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПП-фірма «Дарьял» з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій, їх реальності та відображення в обліку по взаємовідносинам з ТОВ «Сіріус Павер» за період квітень 2016 року, з ТОВ «Фортуна Трейд ЛТД» за період травень 2016 року, про що складено акт від 14.09.2016 № 83/08-29-14-01-05/20496109.

Перевіркою встановлено порушення ПП-фірма «Дарьял» вимог п. 198.2, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в результаті чого завищено податковий кредит за квітень, травень 2016 року на загальну суму 239 623 грн., який сформований за рахунок контрагентів-постачальників ТОВ «Фортуна Трейд ЛТД» та ТОВ «Сіріус Павер», що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету на загальну суму 99 540 грн., в т.ч. за квітень 2016 року на суму 99 540 грн.; завищення відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту на суму 140 083 грн., в т.ч. за травень 2016 року на суму 140 083 грн.

27.09.2016 Запорізькою ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області винесено податкові повідомлення-рішення № 400, яким ПП-фірма «Дарьял» збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 149 310,00 грн., в т.ч. 99 540 грн. за основним платежем та 49 770 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та податкове повідомлення-рішення № 400, яким ПП-фірма «Дарьял» зменшено суму відємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 140 083 грн. за травень 2016 року.

ПП-фірма «Дарьял» скористалось правом на адміністративне оскарження винесених податкових повідомлень-рішень від 27.09.2016, однак рішеннями ГУ ДФС у Запорізькій області від 10.10.2016 № 3446/10/08-01-10-01-13 та ДФС України від 03.02.2017 № 1992/6/99-99-11-01-01-25 скарги підприємства залишені без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 27.09.2016 № 400 № 400 ПП-фірма «Дарьял» звернулось до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 ПК України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Судом зясовано, що між ПП-фірма «Дарьял» (покупець) та ТОВ «Сіріус Павер» (постачальник) укладено договір № 01-11042016 від 11.04.2016, відповідно до умов якого постачальник зобовязався передати у власність покупця товар, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором зобовязався прийняти й оплатити товар.

Відповідно до умов п. 1.2, 1.5 та 1.7 договору під товаром розуміється кальцій металевий, в кількості 5,250 тн. за ціною 113 760,00 грн. за 1 тону на загальну суму 597 240,00 грн.

Згідно п. 1.8 договору постачання здійснюється на умовах самостійного вивозу товару покупцем зі складу постачальника.

Господарська операція оформлена видатковою накладною від 22.04.2016 № 223 та податковою накладною від 22.04.2016 № 223.

Розрахунки за придбаний товар проведені ПП-фірма «Дарьял» у безготівковій формі, шляхом перерахування на рахунок постачальника. Заборгованість відсутня.

Перевезення товару здійснено за ТТН № 220403 від 22.04.2016 автомобілем Камаз АР 4436 СА, перевізник ПП Компанія «Трансбуд інжиніринг», водій ОСОБА_4, пункт навантаження Київська область, смт. Баришівка, вул. Чапаєва, 5 пункт розвантаження: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, 243, а також згідно подорожнього листа вантажного автомобіля № 005956 від 21.04.2016 та посвідчення про відрядження за наказом № 82 від 20.04.2016 з 21.04.2016 по 22.04.2016 маршрутом Запоріжжя-смт.Баришівка-Запоріжжя. Копія договору № 010115 від 05.01.2015 на перевезення вантажів автомобільним транспортом, укладеного між позивачем та ПП Компанія «Трансбуд інжиніринг», а також копія актів здачі-приймання робіт та платіжних доручень на сплату послуг долучені до матеріалів справи.

Якість придбаного товару підтверджується паспортом якості на кальцій металевий від 22.04.2016 виданого ТОВ «Сіріус Павер» (засвідчена ксерокопія долучена до справи).

Згідно бухгалтерської довідки ПП-фірми «Дарьял» від 03.03.2017 придбаний у ТОВ «Сіріус Павер» кальцій металевий був використаний у виробництві дроту з феррокальцієм , який було реалізовано ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» за накладними № 136 від 25.04.2016, № 155 від 01.05.2016.

Слід зазначити, що листом від 29.09.2016 за вих.. № 37 ТОВ «Сіріус Павер» на запит ПП-фірми «Дарьял» від 26.09.2016 повідомило, що товариством за вказаною господарською операцією податкове зобовязання у сумі 99 540,00 грн. відобразило у податковій декларації з ПДВ за квітень 2016 року та зареєструвало податкову накладну № 223 від 22.04.2016 в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07.05.2016.

Також між ПП-фірма «Дарьял» (покупець) та ТОВ «Фортуна Трейд Лтд» (продавець) укладено договори від 18.04.2016 № 02-180416 та від 23.05.2016 № 1-230516, відповідно до умов яких постачальник зобовязався передати у власність покупця товар, а покупець в порядку та на умовах, визначених цими договорами, зобовязався прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п. 1.2, 1.5 та 1.7 договорів під товаром у цих договорах розуміється кальцій металевий, загальною кількістю 6,000тн. та 1,388 тн. відповідно за ціною 113 760,00 грн. за 1 тону та 113 789,63 грн. за одну тону відповідно.

Згідно з п. 1.8 договорів постачання здійснюється на умовах самостійного вивозу товару покупцем зі складу постачальника.

На виконання умов вищевказаних договорів ТОВ «Фортуна Трейд Лтд» були виписані видаткові накладні № 3112 від 31.05.2016, № 3110 від 31.05.2016, № 3111 від 31.05.2016 та № 3113 від 31.05.2016, а також податкові накладні № 3112 від 31.05.2016, № 3110 від 31.05.2016, № 3111 від 31.05.2016 та № 3113 від 31.05.2016.

Розрахунки між підприємствами проведені в безготівковій формі, заборгованість відсутня.

Транспортування товару здійснювалось згідно ТТН № 3105011 від 31.05.2016, автомобілем Камаз АР 4436 СА, перевізник компанія «Трансбуд інжиніринг», водій ОСОБА_4, пункт навантаження: м. Київ, пр. Перемоги, 67, пункт розвантаження: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, 243, згідно подорожнього листа вантажного автомобіля №001316 від 30.05.2016 та посвідчення про відрядження за наказом № 88 від 29.05.2016 з 30.05.2016 по 31.05.2016 маршрутом Запоріжжя-Київ-Запоріжжя. Копія договору № 010115 від 05.01.2015 на перевезення вантажів автомобільним транспортом укладеного між позивачем та ПП Компанія «Трансбуд інжиніринг», а також копія актів здачі-приймання робіт та платіжних доручень на сплату послуг долучені до матеріалів справи.

Якість придбаного товару підтверджується долученими до справи засвідченими ксерокопіями витягів з сертифікатів якості від 31.05.2016 на 35 та 8 бочок.

Згідно бухгалтерської довідки ПП-фірми «Дарьял» від 03.03.2017 придбаний у ТОВ «Фортуна Трейд Лтд» кальцій металевий був використаний у виробництві дроту з феррокальцієм, який було реалізовано ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» за накладною № 224 від 16.06.2016, ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» за накладною № 232 від 21.06.2016, ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» за накладною № 233 від 23.06.2016.

Листом від 29.07.2016 ТОВ «Фортуна Трейд Лтд» на запит ПП-фірма «Дарьял» повідомило, що виписані на адресу підприємства податкові накладні від 31.05.2016 № 3110, № 3111, № 3113, № 3112 зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних від 15.06.2016 та відображено податкові зобовязання в сумі 113 760,00 грн. та 26 323,33 грн. у податковій декларації з ПДВ за травень 2016 року.

Суд зазначає, що оглянуті первинні бухгалтерські документи, якими оформлені господарські операції між позивачем та його контрагентами, відповідають вимогам щодо форми та змісту, конкретно та чітко фіксують вчинену господарську операцію, мають всі необхідні підписи та печатки тощо.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 996-ІV) передбачено, що бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХІV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом зясовано та вказане відображено в акті перевірки, що проведені господарські операції позивача із його контрагентами призвели до істотних змін у структурі активів і зобов'язань ПП-фірми «Дарьял».

Доводи податкового органу про не підтвердження реальності зазначених господарських операцій з огляду на не підтвердження поставок в ланцюгу до товаровиробника, не можуть бути підставою для позбавлення платника (позивача) права на формування податкового кредиту. Сума податку на додану вартість, яка включена до ціни товару, є податковим зобов'язанням продавця товару і саме продавець товару несе обов'язок сплатити суму податку до бюджету, а у разі, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Більш того, суд критично оцінює наданий контролюючим органом аналіз діяльності контрагентів щодо придбання товару, проданого згодом позивачу, оскільки останній зроблено за період лише квітень-травень 2016 року. Однак, жодними доказами у справі не доведено, що таке придбання товару мало бути здійснено саме у такий короткий проміжок часу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відтак, посилання контролюючого органу на окремі документи з матеріалів кримінального провадження за відсутності вироку, що у встановленому законом порядку набрав законної сили, не можуть вважатися доказом, на який податковий орган вправі посилатися в обґрунтування безтоварності операції.

Крім того, перелік матеріалів, які можуть бути використані посадовими особами для висновків за результатами перевірок визначено пунктами 77.8, 78.7 та 83 ПК України.

Окремі документи з матеріалів кримінальних проваджень (за виключенням судових рішень), як-то протоколи допиту учасників кримінального провадження, письмові пояснення осіб, постанови слідчих тощо не віднесені до такого переліку.

В даному випадку, відповідачем у справі не надано навіть і протоколів допиту директорів підприємств контрагентів, які б спростовували свою причетність до діяльності таких субєктів господарювання. Натомість, матеріали справи містять письмові відповіді як ТОВ «Сіріус Павер» (від 29.09.2016), так і ТОВ «Фортуна Трейд ЛТД» (від 29.07.2016), якими останні підтверджують здійснення господарських операцій з ПП-фірма «Дарьял» у квітні-травні 2016 року.

Щодо посилань контролюючого органу на відсутність у контрагентів позивача необхідних матеріально-технічних засобів для здійснення фінансово-господарської діяльності суд вважає за необхідне зазначити наступне. Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів.

Так, у рішенні ЄСПЛ «Булвест» АД проти Болгарії» як на звичну практику країн Європейського Союзу в питанні відповідальності платників податку за податкові делікти посилається на два рішення Суду Європейського союзу: обєднане рішення (консультативний висновок) Суду ЄС від 12 січня 2006 року в справі Optigen Ltd (C354/03), Fulcrum Electronics Ltd (C355/03) and Bond House Systems Ltd (C484/03) v Commissioners of Customs & Excise і обєднане рішення Суду ЄС від 6 липня 2006 року в справі Axel Kittel v. Belgian State, (C439/04) і Belgian State v. Recolta Recycling (SPRL, C440/04) (ECR 2006, page I0616).

У рішенні Суду ЄС від 12січня 2006 року зазначається: «... право на вирахування податку на додану вартість особою, що має статус платника ПДВ, яка здійснює відповідні операції, не може зачіпатися тією обставиною, що в ланцюгу поставок, в яку входять зазначені операції, попередня або наступна операція будуть повязані з шахрайством при сплаті податку на додану вартість, про яку платник податку не знав та не міг знати».

Схожа правова позиція міститься й у другому рішенні Суду ЄС від 6 липня 2006 року: «… якщо отримувач товару не знав і не міг знати, що купляючи товар, він бере участь в ухиленні від сплати податку, загальна система податкового права ЄС має трактуватися як виключаюча норму національного права, у відповідності до якої той факт, що угода купівлі-продажу товару вважається недійсною як така що суперечить публічному порядку та вчинена продавцем на протиправних основах, приводить до того, що платник податку втрачає право на податковий кредит ПДВ, який фактично ним було сплачено; у цьому відношенні не важливо, чи визнано угоду недійсною через шахрайство з ПДВ або через інші обманні дії… лише у випадку, якщо на підставі дослідження обєктивних факторів буде встановлено, що товар поставлявся платнику податку, який знав або мав знати про те, що купляючи товар, він бере участь в угоді, повязаній з ухиленням від сплати податку, національний суд може відмовляти такому платнику податку в праві на податковий кредит».

В цьому контексті поняття «добросовісний платник», яке вживається в сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника податків додаткового обовязку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією виконання контрагентом податкових зобовязань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його контрагентів для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебуваю поза межами його впливу.

В даному випадку, контролюючим органом не доведено в установленому ст. 71 КАС України порядку, недобросовісність платника податку ПП-фірми «Дарьял» у взаємовідносинах з ТОВ «Фортуна Трейд Лтд» та ТОВ «Сіріус Павер». Тому, доводи контролюючого органу про те, що товариство формувало регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність на підставі первинних документів, які не мають юридичної силу є безпідставними та необґрунтованими.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження висновки, контролюючого органу про порушення платником податків п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

Відтак, податкові повідомлення-рішення Запорізької обєднаної держаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області від 27.09.2016 № 400 та № 400, слід визнати протиправними та скасувати.

За викладених обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 160, 163, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 27.09.2016 № 400 про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 149 310 грн., в тому числі за податковим зобовязанням в сумі 99 540 грн., штрафних (фінансових) санкціях в сумі 49 970 грн.;

Скасувати податкове повідомлення рішення Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 27.09.2016 № 400 по зменшенню розміру відємного значення суми податку на додану вартість за травень 2016 року в сумі 140 083 грн.

Присудити на користь Приватного підприємства-фірми «Дарьял» (код 20496109) 4 340 (чотири тисячі триста сорок) грн. 90 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко