Справа № 336/575/17(2-а/336/95/17)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2017 року справа № 336/575/17(2-а/336/95/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2017 року по справі № 336/575/17-а (2-а/336/95/17) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя (далі відповідач), в якому просив:

- зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії шляхом її підвищення до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, та повести відповідні виплати, починаючи з 01.01.2016 року з урахуванням раніше виплачених сум;

- стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1800 грн.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2017 року по справі № 336/575/17-а (2-а/336/95/17) позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано відмову управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя від 24.01.2017 року № 39/-1 здійснити перерахунок та підвищити розмір пенсії ОСОБА_1 до рівня діючого прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України, - протиправною.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя провести перерахунок та виплатити різницю між прожитковими мінімумом для осіб, які втратили працездатність, та виплаченою ОСОБА_1 пенсією за період з 31 липня 2016 року по день винесення рішення у справі.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.07.2016 року залишено без розгляду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у позивача недостатньо страхового стажу для призначення пенсії в розмірі прожиткового мінімуму, у звязку з чим позивач має право на призначення пенсії пропорційно наявному страховому стажу. При цьому позивачу у відповідності до приписів постанови КМУ від 26.03.2008 року № 265 до основного розміру його пенсії додається щомісячна державна адресна допомога у сумі 421, 40 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з 30.01.2006 року та отримував пенсію за вислугу років, з 09.02.2015 року позивача за його заявою було переведено на пенсію за віком.

13.01.2017 року позивач звернувся з заявою до відповідача, в якій просив перерахувати пенсію у звязку з підвищенням прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність (а.с.5).

Листом від 24.01.2017 року № 39/З-1 відповідач повідомив позивача про те, що пенсію розраховано вірно у відповідності до вимог чинного законодавства. Та зазначено, що враховуючи внесені зміни до постанови КМУ від 26.03.2008 року № 265 доплата до прожиткового мінімуму здійснюється лише працюючим особам за наявності страхового стажу понад 35 років чоловікам (а.с.6).

Визнання протиправною відмови в перерахунку шляхом її підвищення до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, та зобовязання вчинити такі дії і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зменшення розміру пенсії є протиправним, оскільки звуження обсягу та змісту конституційних прав є неприпустимим, а тому позовні вимог підлягають задоволенню із застосуванням приписів ст. ст. 99, 100 КАС України. При цьому понесення позивачем витрат на правову допомогу не було підтверджено належними доказами.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч. 1 ст.28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом (ч. 3 ст. 28 Закону № 1058-IV).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III до числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковим мінімумом є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень.

Абзацом другим частини 3 ст. 42 Закону № 1058-IV, в редакції чинній на час звернення щодо перерахунку пенсії, з 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, повязану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, повязану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Таким чином, на підставі системного аналізу вказаних законодавчих положень, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, а перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Як вбачається з з матеріалів справи, пенсія позивачу виплачується в порядку та у розмірі, відповідно до Закону № 1058-IV з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» та станом на 01.01.2017 року розмір пенсії позивача становить 1071,44 грн. (650,04 грн. - розмір пенсії за віком; 421,40 грн. пропорційна доплата доплата до прожиткового мінімуму (1074 грн.), що менше розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік».

При цьому, колегією суддів апеляційного суду не беруться до уваги посилання заявника апеляційної скарги на п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», яким встановлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 1074 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

В той же час, застосування до спірних правовідносин приписів постанови № 265, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки згідно з положеннями ст. 8 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, тоді як п .2 Постанови № 265 суперечить ст. 46 Конституції України, нормам Законів України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», «Про прожитковий мінімум», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Водночас, застосування положень Постанови № 265 у 2016 році, не може позбавляти особу її конституційного права на належний рівень життя, який не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначено, що оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Окрім того, Конституційний суд України у рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012 вказав, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що відповідач неправомірно відмовив ОСОБА_1 в перерахунку пенсії та не врахував вимог законодавства, згідно з якими мінімальний розмір пенсії встановлюється із прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції також зауважує, що згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Петриченко проти України» (Заява №2586/07) від 12 липня 2016 року визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв'язку з тим, що у цій справі національні суди не розглянули доводи заявника з прямим посиланням на статтю 46 Конституції України про те, що розмір його пенсії був нижчим від встановленого у відповідний час прожиткового мінімуму. Аналогічних висновків Європейський суд з прав людини дійшов у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine) та у справі «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine) (заява № 5231/04, від 7 жовтня 2010 року).

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому на дотримання норм матеріального та процесуального права судом апеляційної інстанції не перевіряється.

При цьому колегія суддів апеляційного суду звертає увагу суду першої інстанції, що залишивши в частині адміністративний позов без розгляду, останній в порушення приписів ч.1 ст. 100 КАС України не постановив відповідну ухвалу, зазначивши про це в оскаржуваній постанові, що є порушенням норм процесуального права, які не вплинули на правильність прийнятого по суті рішення.

В той же час, суд першої інстанції, залишив без розгляду позов за період з 01.01.2016 року по 31.07.2016 року, і одночасно зобовязав відповідача здійснити перерахунок пенсії з 31.07.2016 року, у звязку з чим колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції в частині визначення періоду задоволення позовних вимог, а саме з 01.08.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст. 195, п. 2 ч. 1 ст. 198, ст. 201 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2017 року по справі № 336/575/17-а (2-а/336/95/17) змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини в наступній редакції: «Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя провести перерахунок та виплатити різницю між прожитковими мінімумом для осіб, які втратили працездатність, та виплаченою ОСОБА_1 пенсією за період з 01 серпня 2016 року по день винесення рішення у справі».

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко