Справа № 804/1154/17
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2017-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2017 р. Справа № 804/1154/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Сидоренко Д.В., при секретарі Гелетій М.Т., розглянувши за участю представника відповідача - Чорнодуб М.А. , у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2,
до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,
про визнання скасування постанови.
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 про скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медвєдєва О.В. від 26.12.2016р. про закінчення виконавчого провадження ВП №50655290.
Позивач в судове засідання не з'явилася, направляла клопотання про розгляд справи без її присутності.
Відповідач письмових заперечень на адміністративний позов не надав. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував з підстав фактичного виконання рішення суду.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд -
Згідно з ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
У відповідності до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Примусове виконання рішень органів в Україні покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною 3 ст.181 КАС України встановлено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.
Статтею 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» систему органів примусового виконання рішень становлять:
1) Міністерство юстиції України;
2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.
Відповідно до Положення про відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, затвердженого Заступником Міністра юстиції України з питань виконавчої служби 16.04.2015р., відділ є структурним підрозділом Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, без статусу юридичної особи. Основним завданням відділу є своєчасне, повне та неупереджене примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), передбачених законом.
Згідно Положення про Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №1134/н від 16.04.2015р., Департамент є самостійним структурним підрозділом Міністерства юстиції України. Основним завданням якого є забезпечення формування та реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) та забезпечення своєчасного, повного і неупередженого виконання рішень у порядку, встановленому законом.
Відповідно до п.3-4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012р., органами державної виконавчої служби є:
- Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;
- управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;
- районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).
Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:
- боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи;
- сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.
Отже, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у відносинах з фізичними та юридичними особами під час реалізації своїх завдань та функцій, встановлених законодавством України, є суб'єктам владних повноважень.
Частиною 1 ст.181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Таким чином, згідно з наведеної норми до компетенції адміністративних суддів відносяться справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби щодо виконання рішень в адміністративних справах, рішень інших органів та посадових осіб, що можуть виконуватися примусово, рішень, для яких не встановлено іншого порядку судового оскарження, особами, які не наділені правом оскарження рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби у цивільному та господарському судочинстві.
Враховуючи те, що в даному випадку законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби щодо виконання рішень, дану справу слід розглядати в порядку адміністративного судочинства. Разом з тим, враховуючи основне завданням відділу щодо своєчасного, повного та неупередженого примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), передбачених законом, розгляд і вирішення данної справи здійснюється відповідно до положень ч.1 ст.23 КАС України.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулися зі скаргою від 20.08.2014р. до директора Департаменту державної виконавчої служби України з приводу невиконання Солом'янським відділом ДВС рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2013 року та вимогами:
- скасувати постанови головного державного виконавця відділу ДВС Солом'янського районного управління в м.Києві Штойки Л.Р. від 08.08.2013 року про закінчення виконавчих проваджень ВП №37479487, ВП №37958434, від 02.09.2013р. про закінчення виконавчого провадження ВП №37958443, від 09.01.2014р. про закінчення виконавчого провадження ВП №37479487, та відновити ці виконавчі провадження, оскільки на цей час боржником Головним КЕУ Збройних Сил України рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2013р. не виконано;
- відповідно до вимог ст.84, 86 Закону України «Про виконавче провадження» здійснити перевірку виконавчих проваджень ВП №37479487, ВП №37958434;
- надати вичерпну інформацію в хронологічному порядку щодо усіх дій, здійснених державними виконавцями Солом'янського відділом ДВС в рамках вищевказаних виконавчих проваджень, з прикладанням належним чином засвідчених копій усіх документів, які містяться у цих виконавчих провадженням;
- враховуючи вищевикладені факти, провести службове розслідування, за результатами якого направити до відповідних правоохоронних органів необхідну інформацію та документи щодо порушення кримінального провадження, складення адміністративного протоколу щодо вчинення корупційних діянь відносно керівника та посадових осіб Солом'янським відділом ДВС;
- провести службове розслідування з питань надіслання листа, датованого 02.06.2014р. за №282/10 лише 19.07.2014р. та дотримання вимог Інструкції з діловодства, дотримання вимог ст.20 Закону України «Про звернення громадян» щодо дотримання строків розгляду звернення від 22.05.2014р. та надання на нього відповіді, достовірності та повноти інформації, наведеної у цьому листі.
В адміністративному зазначено, що 01.02.2017р. позивачем отримана постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медвєдєва О.В. від 26.12.2016р. про закінчення виконавчого провадження ВП №50655290. Разом з тим, доказів зворотного суду не надано.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» (далі-Закон №1404).
Відповідно до статті 1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч.1 та п.2 ч.2 ст.18 Закону №1404 виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення передбачений у статті 63 Закону №1404.
Так, згідно ч.1 наведеної норми, за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Пунктом 9 ч.1 ст.39 Закону №1404 передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
З аналізу наведених норм слідує, що виконавче провадження підлягає закінченню лише у разі вчинення боржник дій визначених виконавчим документом.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
- на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
- з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
- обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
- безсторонньо (неупереджено);
- розсудливо;
- з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;
- пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
- з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
- своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так, зокрема, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України що є одночасно і орієнтиром при реалізації повноважень владного суб'єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що відповідачем порушений принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню.
Згідно з п.1 ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.
Зі змісту наведеної норми слідує, що скасування рішення є наслідком визнання його протиправним.
Позивач просить лише скасувати оскаржувану постанову, разом з тим, ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право суду вийти за межі позовних вимог, тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Враховуючи необхідність повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає необхідним визнати протиправним та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.12.2016р. у виконавчому провадженні №50655290.
Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Згідно з квитанції 0.0.718594149.1 від 03.03.2017 року позивачем за подання даного адміністративного позову до суду сплачено судовий збір в сумі 640,00 грн.
Вступну та резолютивну частину постанови проголошено у судовому засіданні 14.04.2017 року.
У повному обсязі постанова виготовлена 18.04.2017 року.
Керуючись ст.ст.11, 94, 160-163, 167 КАС України, суд -
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.12.2016р.
Стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.В. Сидоренко