Справа № 810/7161/14
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року м.Київ № 810/7161/14

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" до Броварьскої обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Суть спору: Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 01.10.2014 № НОМЕР_1, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість" на 14 011 250,00 грн., з яких: 9 340 833,00 грн. - за основним платежем, 4 670 417,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12.02.2015 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 року апеляційну скаргу ОДПІ залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.05.2015 касаційну скаргу Броварської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області залишено без задоволення, постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.02.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 04.10.2016 заяву Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області задоволено частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2015 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2015 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.11.2016 справу було прийнято до провадження судді Дудіна С. О., а також замінено відповідача у справі Броварську ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області, на правонаступника Броварську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Позовні вимоги мотивовані необґрунтованістю та безпідставністю висновків контролюючого органу щодо заниження позивачем податкового зобовязання з податку на додану вартість на суму 9 340 833 грн., які були зроблені з посиланням на відсутність господарських відносин позивача з ТОВ Карраген за травень 2014 року та ТОВ Білдінг-Індастрі за червень 2014 року. Так, позивач зазначає, що реальність господарських операцій з вказаними субєктами підтверджується відповідними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, складеними з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, які були надані до перевірки та безпідставно не взяті до уваги відповідачем. При цьому, позивач зауважує, що чинне законодавство не ставить право платника податків на отримання податкових вигід в залежність від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентами, оскільки юридична відповідальність носить індивідуальний характер.

Відповідач заперечував проти позову, вказуючи на те, що за результатами проведення документальної виїзної перевірки позивача було встановлено фіктивний характер господарських операцій, які були здійсненні позивачем з ТОВ Карраген в травні 2014 року та з ТОВ Білдінг-Індастрі в червні 2014 року.

Так, зокрема, відповідач зауважив про те, що згідно висновку експерта від 05.09.2014 №701 сектору №1 ТКЗ ОСОБА_1 щодо проведення почеркознавчої експертизи підписів первинних документів ТОВ «Карраген» з ДП «Укрспирт» встановлено, що підписи на первинних документах від імені ОСОБА_2 (директор ТОВ «Карраген») виконані іншою особою. Крім того, відповідач посилається на те, що на адресу Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області надійшов лист оперуповноваженого ГУ Міндоходів у Київській області від 04.09.2014 № 7097/7/10-36-07-07, в якому зазначено, що допитаний ним в якості свідка керівник ТОВ Карраген ОСОБА_2 повідомив, що ніяких фінансово-господарських документів стосовно діяльності зазначеного товариства він не підписував, а директором цієї юридичної особи він став за грошову винагороду та без мети здійснення господарської діяльності. Також відповідач повідомив про те, що під час проведення перевірки була використана інформація з акта ДПІ у Печерському районі м. Києва від 01.07.2014 № 1830/26-55-2202/38750930 Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ Карраген.

Щодо діяльності позивача з контрагентом ТОВ Білдінг-Індастрі відповідач зауважив, що в ході аналізу податкової звітності, поданої цією особою, а також у звязку з неподанням балансу підприємства, було встановлено відсутність будь-якої інформації про наявні складські приміщення, наявність автомобільного та іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства. Відповідач повідомив, що інформація про чисельність працюючих осіб на ТОВ Білдінг-Індастрі відсутня, у зазначеного платника податків відсутні трудові ресурси, виробниче обладнання, транспортне та торгівельне обладнання, сировина та матеріали для здійснення основного виду діяльності; дозвільні документи на проведення необхідної господарської діяльності також відсутні, що, на думку відповідача, свідчить про здійснення ТОВ Білдінг-Індастрі діяльності, спрямованої на надання податкової вигоди третім особам.

Крім того, відповідач зазначив, що позивачем не були надані до перевірки товаротранспортні документи на підтвердження здійснення перевезення товарів, отриманих від ТОВ Карраген та ТОВ Білдінг-Індастрі, що також свідчить про відсутність факту реального здійснення господарських операцій з купівлі товарів.

Присутній у судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти вказаного клопотання представника позивача не заперечував.

Зазначене клопотання позивача було задоволено судом, про що було постановлено усну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до журналу судового засідання.

У звязку з цим, подальший розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Частиною 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вищий адміністративний суд України в пункті 11 Листа від 30.11.2009 р. №1619/10/ 13-09 зазначив, що під час вирішення справи у порядку письмового провадження його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в такому разі не проводиться судове засідання і, відповідно, справа розглядається без участі секретаря.

На підставі цього, справа розглядається без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

З 22.08.2014 по 29.08.2014 Броварською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ Карраген за травень 2014 року та ТОВ Білдінг-Індастрі за червень 2014 року, за результатом якої був складений акт від 12.09.2014 №550/10-06-22-01/37199618.

Як вбачається з акта, перевіркою були виявлені порушення позивачем, зокрема, наступних вимог законодавства:

- пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 9 340 833,00 грн., у тому числі за травень 2014 року на суму 600 000,00 грн., за квітень 2014 року на суму 8 740 833,00 грн.

Вказані висновки контролюючого органу засновані на твердженні про фіктивний характер господарських операцій, які були здійсненні позивачем з ТОВ Карраген в травні 2014 року та з ТОВ Білдінг-Індастрі в червні 2014 року.

Так, зокрема, відповідач зауважив про те, що згідно висновку експерта від 05.09.2014 №701 сектору №1 ТКЗ ОСОБА_1 щодо проведення почеркознавчої експертизи підписів первинних документів ТОВ «Карраген» з ДП «Укрспирт» встановлено, що підписи на первинних документах від імені ОСОБА_2 (директор ТОВ «Карраген») виконані іншою особою.

Крім того, відповідач посилається на те, що на адресу Броварської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області надійшов лист оперуповноваженого ГУ Міндоходів у Київській області від 04.09.2014 № 7097/7/10-36-07-07, в якому зазначено, що допитаний ним в якості свідка керівник ТОВ Карраген ОСОБА_2 повідомив, що ніяких фінансово-господарських документів стосовно діяльності зазначеного товариства він не підписував, а директором цієї юридичної особи він став за грошову винагороду та без мети здійснення господарської діяльності.

Також в акті перевірки зазначено, що згідно акта ДПІ у Печерському районі м. Києва від 01.07.2014 № 1830/26-55-2202/38750930 Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ Карраген з питань правильності обчислення податкового кредиту та податкових зобовязань по взаємовідносинам з ТОВ «НВП «Форчин» за січень-березень 2014 року та з ТОВ «Прімсанком», ДП «Укрспирт» за травень 2014 року не встановлено факту реального здійснення господарських операцій ТОВ «Карраген» за січень-березень та травень 2014 року».

При здійсненні аналізу діяльності ДП «Укрспирт» з контрагентом ТОВ Білдінг-Індастрі контролюючим органом зауважено, що згідно акта ДПІ у Печерському районі м. Києва від 24.07.2014 №2024/26-55-22-08/39025703 про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю Білдінг-Індастрі була встановлена маніпуляція звітними даними цим товариством, що надало можливість сформувати технічний податковий кредит, що тягне за собою виникнення розбіжностей з ПДВ в базах даних Міндоходів України та надало можливість в подальшому сформувати сумнівний податковий кредит по ланцюгу постачання від ТОВ «Білдінг-Індастрі» до вигодонабувача в сумі 10 166 667,00 грн. ПДВ, який, в свою чергу, використовує даний схемний податковий кредит з метою заниження зобовязань з податку на додану вартість. У вказаному акті про неможливість проведення зустрічної звірки зазначено про встановлення: відсутності будь-якої інформації про наявні складські приміщення, наявність автомобільного та іншого транспорту, а також устаткування, необхідного для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства; відсутності інформації про загальну чисельність працюючих осіб на ТОВ Білдінг-Індастрі; відсутності у зазначеного платника податків трудових ресурсів, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, сировини та матеріалів для здійснення основного виду діяльності; відсутності дозвільних документів на проведення необхідної господарської діяльності.

На підставі цього контролюючим органом в акті перевірки був зроблений висновок про те, що договори, укладені ДП «Укрспирт» з ТОВ Карраген та ТОВ Білдінг-Індастрі не створюють жодних юридичних наслідків, крім тих, що повязані з їх недійсністю.

Контролюючим органом зазначено про відсутність у ТОВ Карраген та ТОВ Білдінг-Індастрі адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобовязань по укладеним угодам та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобовязань, що свідчить про проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобовязання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту.

На підставі акта перевірки Броварською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 01.10.2014, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість" на 14 011 250,00 грн., з яких: 9 340 833,00 грн. - за основним платежем; 4 670 417,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з вимогою про його скасування, з приводу чого суд зазначає наступне.

18.04.2014 між ДП «Укрспирт» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Карраген (постачальник) був укладений договір поставки зернових культур №01-14-12, пунктом 1.1 якого передбачено, що постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти у період 2014 року зернові культури, включаючи похідні від зернових, продукти їх обробки, переробки, субпродукти тощо, а покупець зобовязується прийняти та оплатити таку продукцію.

Відповідно до пункту 3.1 Договору асортимент (вид) продукції, що є предметом поставки за цим договором, визначається у додаткових угодах, що додаються до цього договору, і є його невідємними частинами.

Згідно з умовами вказаного договору постачання продукції повинно було здійснюватись транспортом постачальника (п. 4.2) на умовах DDP, що згідно з правилами Інкотермс 2010 означає, що продавець здійснює поставку покупцю товару до місця розвантаження товару, без розвантаження транспортного засобу в названому місці призначення, несе всі витрати та ризики, пов'язані з доставкою товару до цього місця); адресу місця розвантаження продукції для кожної партії товару має визначати покупець у додаткових угодах (п.п. 4.3, 4.5).

Оплата продукції мала здійснюватись шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 3-х банківських днів з дати отримання рахунку (п.5.1 договору).

Додатковою угодою від 18.04.2014 №1 до договору поставки зернових культур від 18.04.2014 №01-14-12 сторони погодили ціну, обсяг та період поставки партії кукурудзи.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов укладеного договору Товариством з обмеженою відповідальністю Карраген були виставлені позивачеві наступні рахунки на загальну суму 63 900 000 грн., у тому числі ПДВ 10 650 000 грн.:

- №1 від 05.05.2014 на суму 6 930 000,00 грн., у тому числі ПДВ 1 155 000,00 грн.;

- №2 від 05.05.2014 на суму 8 100 000,00 грн., у тому числі ПДВ 1 350 000,00 грн.;

- №3 від 05.05.2014 на суму 7 920 000,00 грн., у тому числі ПДВ 1 320 000,00 грн.;

- №4 від 05.05.2014 на суму 7 110 000,00 грн., у тому числі ПДВ 1 185 000,00 грн.;

- №5 від 05.05.2014 на суму 16 200 000,00 грн., у тому числі ПДВ 2 700 000,00 грн.;

- №6 від 05.05.2014 на суму 6 660 000,00 грн., у тому числі ПДВ 1 110 000,00 грн.;

- №7 від 05.05.2014 на суму 7 380 000,00 грн., у тому числі ПДВ 1 230 000,00 грн.;

- №8 від 05.05.2014 на суму 3 600 000,00 грн., у тому числі ПДВ 600 000,00 грн.

Вказані рахунки були сплачені позивачем в повному обсязі, про що свідчать наступні платіжні доручення:

- від 06.05.2014 №215 на суму 6 930 000,00 грн., у тому числі ПДВ 1 155 000,00 грн.;

- від 06.05.2014 №971 на суму 8 100 000,00 грн., у тому числі ПДВ 1350000,00 грн.;

- від 06.05.2014 №970 на суму 7 920 000,00 грн., у тому числі ПДВ 1 320 000,00 грн.;

- від 06.05.2014 №969 на суму 7 110 000,00 грн., у тому числі ПДВ 1 185 000,00 грн.;

- від 07.05.2014 №237 на суму 16 200 000,00 грн., у тому числі ПДВ 2 700 000,00 грн.;

- від 12.05.2014 №355 на суму 6 660 000,00 грн., у тому числі ПДВ 1 110 000,00 грн.;

- від 12.05.2014 №354 на суму 7 380 000,00 грн., у тому числі ПДВ 1 230 000,00 грн.;

- від 22.05.2014 №711 на суму 3 600 000,00 грн., у тому числі ПДВ 600 000,00 грн.

Після цього, за правилом настання першої події, ТОВ Карраген було виписано позивачеві чотири податкових накладних на загальну суму 63 900 000,00 грн. у тому числі ПДВ 10 650 000,00 грн., а саме:

- від 06.05.2014 №204 на суму 30 060 000,00 грн., у тому числі ПДВ 5 010 000,00 грн.;

- від 07.05.2014 №205 на суму 16 200 000,00 грн., у тому числі ПДВ 2 700 000,00 грн.;

- від 12.05.2014 №206 на суму 14 040 000,00 грн., у тому числі ПДВ 2 340 000,00 грн.;

- від 22.05.2014 №207 на суму 3 600 000,00 грн., у тому числі ПДВ 600 000,00 грн.

Усі податкові накладні у день їх видачі ТОВ Карраген зареєструвало в Реєстрі податкових накладних, який ведеться Державною фіскальною службою України, копії квитанцій про прийняття податкової звітності були надані позивачу і наявні у матеріалах справи.

Судом встановлено, що на підставі зазначених податкових накладних суми сплаченого ПДВ були віднесені позивачем до складу податкового кредиту травня 2014 року в сумі 600 000,00 грн., червня 2014 року в сумі 10 050 000,00 грн., що підтверджується Додатками 5 «Розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до відповідних податкових декларацій з податку на додану вартість.

При цьому, як вбачається з акта перевірки, висновок контролюючого органу про завищення позивачем податкового кредиту за результатом операцій з контрагентом ТОВ Карраген стосується податкових накладних від 07.05.2014 №205, від 12.05.2014 №206, від 22.05.2014 №207.

12.06.2014 між ДП «Укрспирт» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Білдінг-Індастрі (постачальник) був укладений договір поставки зернових культур №01-14-20, пунктом 1.1 якого передбачено, що постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти у період 2014 року зернові культури, включаючи похідні від зернових, продукти їх обробки, переробки, субпродукти тощо, а покупець зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти та оплатити таку продукцію.

Відповідно до пункту 3.1 Договору асортимент (вид) продукції, що є предметом поставки за цим договором, визначається у додаткових угодах, що додаються до цього договору, і є його невідємними частинами.

Згідно з умовами вказаного договору постачання продукції повинно було здійснюватись транспортом постачальника (п. 4.2) на умовах DDP, що згідно з правилами Інкотермс 2010 означає, що продавець здійснює поставку покупцю товару до місця розвантаження товару, без розвантаження транспортного засобу в названому місці призначення, несе всі витрати та ризики, пов'язані з доставкою товару до цього місця); адресу місця розвантаження продукції для кожної партії товару має визначати покупець у додаткових угодах (п.п. 4.3, 4.5).

Оплата продукції мала здійснюватись шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 3-х банківських днів з дати отримання рахунку (п.5.1 Договору).

Додатковою угодою №1 від 12.06.2014 до договору поставки зернових культур від 12.06.2014 №1-14-20 сторони узгодили вид продукції, що підлягала постачанню (кукурудза), обсяг поставки, ціну продукції за тону, період та адресу поставки МПД ДП Укрспирт згідно з переліком.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов укладеного договору Товариством з обмеженою відповідальністю Білдінг-Індастрі були виставлені позивачеві наступні рахунки на загальну суму 42 480 000,00 грн., у тому числі ПДВ 7 080 000,00 грн.:

- від 12.06.2014 №39 на суму 135 000,00 грн., у тому числі ПДВ 22 500,00 грн.;

- від 12.06.2014 №40 на суму 20 070 000,00 грн., у тому числі ПДВ 3 345 000,00 грн.;

- від 16.06.2014 №43 на суму 22 275 000,00 грн., у тому числі ПДВ 3 712 500,00 грн.

У червні 2014 року позивач на підставі трьох платіжних доручень перерахував на банківський поточний рахунок ТОВ Білдінг-Індастрі кошти на загальну суму 22 205 000,00 грн., у тому числі ПДВ 3 700 833,33 грн., а саме:

- від 12.06.2014 №1379 на суму 135 000,00 грн., у тому числі ПДВ 22 500,00 грн.;

- від 12.06.2014 №1380 на суму 20 070 000,00 грн., у тому числі ПДВ 3 345 000,00 грн.;

- від 24.06.2014 №1880 на суму 2 000 000,00 грн., у тому числі ПДВ 333 333,33 грн.

Після цього ТОВ Білдінг-Індастрі виписало позивачеві дві податкові накладні на загальну суму 22 205 000,00 грн., у тому числі ПДВ 3 700 833,33 грн., а саме:

- від 12.06.2014 №1 на суму 20 205 000,00 грн., у тому числі ПДВ 3 367 500,00 грн.;

- від 24.06.2014 №4 на суму 2 000 000,00 грн., у тому числі ПДВ 333 333,33 грн.

Усі податкові накладні у день їх видачі ТОВ Білдінг-Індастрі зареєструвало в Реєстрі податкових накладних, який ведеться Державною фіскальною службою України, копії квитанцій про прийняття податкової звітності були надані позивачу і наявні у матеріалах справи.

Сума ПДВ в розмірі 3 700 833,33 грн. була віднесена позивачем до складу податкового кредиту червня 2014 року, про що свідчить Додаток 5 до звітної нової декларації з податку на додану вартість за червень 2014 року від 18.07.2014.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (в тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника (п. 198.4 Податкового кодексу України).

При цьому, відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.7 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201. 8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, якій здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до абз. 10 ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. N 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Отже, договори, видаткові і податкові накладні, рахунки-фактури, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) є первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між субєктами господарювання.

Таким чином, з урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність це діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом. У свою чергу, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Абзацом 4 ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. № 996-XIV встановлено, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин 1 та 2 статті 9 Закону №996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції.

У свою чергу, згідно з частиною 2 статті 3 Закону №996 фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Таким чином, господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування податкового кредиту за відсутності факту придбання товару. Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду України від 22.09.2015 у справі №2а-2717/11/2670 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 53366427).

Як було вказано вище, твердження контролюючого органу про завищення позивачем податкового кредиту за результатом здійснення операцій з ТОВ Карраген та ТОВ Білдінг-Індастрі засновані на підставі аналізу діяльності зазначених контрагентів, який свідчить про фіктивний характер створення цих підприємств.

При цьому, податковий орган послався на висновок експерта від 05.09.2014 №701 сектору №1 ТКЗ ОСОБА_1, яким встановлено, що підписи на первинних документах від імені ОСОБА_2 (директор ТОВ «Карраген») виконані іншою особою, а також на лист оперуповноваженого ГУ Міндоходів у Київській області від 04.09.2014 №7097/7/10-36-07-07, в якому зазначено, що допитаний ним в якості свідка керівник ТОВ Карраген ОСОБА_2 повідомив, що ніяких фінансово-господарських документів стосовно діяльності зазначеного товариства він не підписував, а директором цієї юридичної особи він став за грошову винагороду та без мети здійснення господарської діяльності.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.11.2016 у цій справі ОСОБА_2 був викликаний у судове засідання 08.12.2016 о 16:00 в якості свідка, про до суду зазначена особа не прибула, направивши при цьому пояснення про те, що в 2013 році у звязку зі скрутним фінансовим становищем ним за винагороду було зареєстроване підприємство ТОВ «Карраген», але жодної діяльності він не здійснював.

До пояснень ОСОБА_2 була додана копія ухвали Печерського районного суду міста Києва від 04.02.2016 у справі №757/2403/16-к, з якої вбачається наступні обставини.

21.11.2013, діючи відповідно до раніше досягнутих з невстановленими особами домовленостей, знаходячись у м. Києві, біля Центрального автовокзалу, ОСОБА_2 надав вказаним особам паспорт громадянина України та довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру для складання статутних та реєстраційних документів підприємства.

Надалі невстановлені слідством особи, використовуючи реквізити наданих ОСОБА_2 документів, склали необхідні для перереєстрації ТОВ «Карраген» у державних органах документи, а саме: протокол загальних зборів учасників №21/11-13 від 21.11.2013, статут підприємства у новій редакції, від 21.11.2013, маючи на меті створення видимості законності і прихованні від правоохоронних органів осіб, як фактично проводили придбання та перереєстрацію підприємства на підставі вказаних документів.

Відповідно до зазначеного протоколу загальних зборів учасників підприємства ОСОБА_2 прийнято до складу засновників ТОВ «Карраген», а 22.11.2013, згідно наказу про призначення №22/11-13 від 22.11.2013, призначено директором та надано повноваження щодо здійснення всіх необхідних дій, повязаних з реєстрацією змін ТОВ «Карраген» у відповідних державних органах.

У подальшому ОСОБА_2, знаходячись у приміщенні нотаріальної контори у м. Києві, у присутності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, яка не була обізнана про незаконність його дій, з метою перереєстрації підприємства підписав як громадянин України нову редакцію статуту ТОВ «Караген».

Документи щодо перереєстрації ТОВ «Карраген» невстановленими особами, які діяли спільно з ОСОБА_2, були надані до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, після чого 25.11.2013 проведено державну реєстрацію змін (відомостей про керівника, засновника юридичної особи) до установчих документів зазначеного підприємства.

Після перереєстрації ТОВ «Карраген» ОСОБА_2 відповідно до раніше досягнутих з невстановленими особами домовленостей підприємницьку діяльність не здійснював, угоди фінансового характеру не укладав, печаткою підприємства не користувався, а реєстраційні та установчі документи підприємства передав вказаним особам, що надало змогу останнім вести незаконну діяльність з мінімізації податкових зобовязань та неправомірного формування податкового кредиту з податку на додану вартість товариства та його контрагентів шляхом складання фіктивних документів з фінансово-господарської діяльності, звітів зі сплати податків, перерахування грошових коштів без фактичного проведення фінансово-господарських операцій.

Обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину (стаття 205 Кримінального кодексу України) визнав повністю та пояснив, що вчинив його за викладених в обвинувальному акті обставинах; зазначив, що в листопаді 2013 року підписав документи ТОВ «Карраген» за грошову винагороду, так як перебував у скрутному матеріальному становищі, не мав наміру здійснювати господарську діяльність, та в подальшому такої діяльності не здійснював; фактично директором товариства не був та господарської діяльності від його імені не здійснював.

Зі вказаної вище ухвали вбачається, що судом було встановлено, що ОСОБА_2 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст. 205 КК України, проте від кримінальної відповідальності його було звільнено у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито.

Крім того, в матеріалах справи наявний вирок Печерського районного суду міста Києва від 21.12.2015 у справі №757/22570/15-к, яким були встановлені наступні обставини.

ОСОБА_4, з метою прикриття незаконної діяльності, у травні 2014 року погодився з пропозицією невстановлених слідством осіб та за грошову винагороду у розмірі 1400 грн. придбав субєкт підприємницької діяльності ТОВ «Білдінг-Індастрі», не маючи при цьому наміру фактично здійснювати підприємницьку діяльність.

Діючи відповідно до раніше досягнутих з невстановленими особами домовленостей, ОСОБА_4 22.05.2014, знаходячись у м. Києві, надав вказаним особам свій паспорт громадянина України та довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру для складання статутних та реєстраційних документів підприємства.

Надалі невстановлені слідством особи, використовуючи реквізити наданих ОСОБА_4 документів, склали необхідні для перереєстрації ТОВ «Білдінг-Індастрі» у державних органах документи, а саме: протокол загальних зборів учасників №21/05-14 від 21.05.2014, статут підприємства у новій редакції від 22.05.2014, маючи на меті створення видимості законності і прихованні від правоохоронних органів осіб, як фактично проводили придбання та перереєстрацію підприємства на підставі вказаних документів.

Відповідно до зазначеного протоколу загальних зборів учасників підприємства ОСОБА_4 прийнято до складу засновників ТОВ «Білдінг-Індастрі», а 22.05.2014, згідно з наказом №3 від 22.05.2014, призначено директором та надано повноваження щодо здійснення всіх необхідних дій, повязаних з реєстрацією змін ТОВ «Білдінг-Індастрі» у відповідних державних органах.

У подальшому ОСОБА_4, знаходячись у приміщенні нотаріальної контори у м. Києві, у присутності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, яка не була обізнана про незаконність його дій, з метою перереєстрації підприємства підписав нову редакцію статуту ТОВ «Білдінг-Індастрі».

Документи щодо перереєстрації ТОВ «Білдінг-Індастрі» невстановленими особами, які діяли спільно з ОСОБА_4, були надані до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, після чого 30.05.2014 проведено державну реєстрацію змін (відомостей про керівника, засновника юридичної особи, місцезнаходження юридичної особи, розміру статутного капіталу юридичної особи) до установчих документів зазначеного підприємства.

Після перереєстрації ТОВ «Білдінг-Індастрі» ОСОБА_4, відповідно до раніше досягнутих з невстановленими особами домовленостей, підприємницьку діяльність не здійснював, угоди фінансового характеру не укладав, печаткою підприємства не користувався, а реєстраційні та установчі документи товариства передав вказаним особам, що надало змогу останнім вести незаконну діяльність з мінімізації податкових зобовязань та неправомірного формування податкового кредиту з податку на додану вартість товариства та його контрагентів шляхом складання фіктивних документів з фінансово-господарської діяльності, звітів зі сплати податків, перерахування грошових коштів без фактичного проведення фінансово-господарських операцій.

Внаслідок цього, невстановлені слідством особи, які діяли від імені ТОВ «Білдінг-Індастрі», з метою прикриття незаконної діяльності, документально оформили фіктивні фінансово-господарські операції з ДП «Укрспирт» щодо купівлі-продажу кукурудзи, на підставі яких ДП «Укрспирт» перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ «Білдінг-Індастрі» кошти в сумі 114 млн. 180 тис. грн., та безпідставно сформувало податковий кредит з податку на додану вартість.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованого діянні (стаття 205 Кримінального кодексу України) визнав повністю, підтвердив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення відповідно до предявленого обвинувачення; зазначив, що в травні 2014 року за грошову винагороду погодився придбати ТОВ «Білдінг-Індастрі», будь-якої діяльності в подальшому не вчиняв та лише отримував кошти за підписання деяких документів.

Умисні дії ОСОБА_4, які виразилися у пособництві фіктивному підприємництву придбанні субєкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, були кваліфіковані судом за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 205 Кримінального кодексу України; ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого цими нормами, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Даний вирок набрав законної сили 21.01.2016, про що свідчить штамп суду з відповідною інформацією.

Відповідно до частини 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинено воно цією особою.

Таким чином, факт здійснення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 фіктивного підприємництва у вигляді придбання субєктів підприємницької діяльності - ТОВ «Карраген» та ТОВ «Білдінг-Індастрі» відповідно з метою прикриття незаконної діяльності, суд вважає доведеним та таким, що не підлягає додатковому доказуванню.

Пленум Верховного Суду України в пункті 17 Постанови від 25.04.2003 №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» зазначив, що під незаконною діяльністю, про яку йдеться у ст. 205 КК, слід розуміти такі види діяльності, які особа або не має права здійснювати взагалі, або ж, маючи право на це за певних умов чи з дотриманням певного порядку, здійснює з їх порушенням.

На наявність мети прикриття незаконної підприємницької діяльності або здійснення її видів, щодо яких є заборона (фіктивного підприємництва), - може вказувати використання викрадених, знайдених, підроблених, позичених паспортів або тих, що належали померлим громадянам, а також документів осіб, які дали згоду зареєструвати юридичну особу на своє імя.

Такий злочин вважається закінченим з моменту державної реєстрації субєкта підприємницької діяльності (юридичної особи) або набуття права власності на нього.

Суд зазначає, що стаття 205 КК України встановлює відповідальність за дії, які з зовнішнього боку є цілком легальними. При цьому особи, які стоять за створеним або придбаним суб'єктом підприємництва, насправді мають на меті не зайняття повноцінною, самодостатньою підприємницькою діяльністю, а зовсім інше - прикриваючись комерційною юридичною особою як ширмою, вони прагнуть приховати свою незаконну діяльність. Ключовою характеристикою такого злочину треба визнати підпорядкованість офіційно відображеної в установчих документах і, можливо, фактично здійснюваної підприємницької діяльності конкретним незаконним цілям.

За встановлених у вироку та ухвалі суду обставин вбачається, що підприємства-контрагенти позивача були перереєстровані на підставних осіб, які не мали наміру здійснювати господарську діяльність, передбачену законодавством та статутними документами підприємств. У даному випадку підприємства знаходилися поза межами контролю формальних (номінальних) директорів, а від імені контрагентів невідомими особами лише оформлювались документи без фактичного здійснення господарських операцій від імені цих підприємств. При цьому, як вбачається з вироку та ухвали суду, номінальні директори нікого не уповноважували на вчинення дій від імені товариств та відсутні відомості щодо уповноваження інших осіб на вчинення дій від імені товариств.

Виходячи з обставин, встановлених у вироку та ухвалі суду, підприємства-контрагенти створювалися та діяли з метою прикриття іншої незаконної діяльності, що є фіктивним підприємством, а, відтак, спростовує доводи позивача щодо виконання на користь позивача спірних операцій зазначеними підприємствами-контрагентами, за відносинами з якими сформовані спірні суми податкового кредиту, та доводи щодо юридичної значимості первинних документів.

Отже, враховуючи встановлені Печерським районним судом міста Києва у вищевказаних ухвалі та вироку обставини, податкові накладні та інші документи, виписані від імені ТОВ «Карраген» ОСОБА_2 та від ТОВ «Білдінг-Індастрі» - ОСОБА_4, які заперечують свою участь у створенні та діяльності зазначених підприємств, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважною особою первинними документами, які посвідчують факт придбання товарів, а тому віднесення відображених у них сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є безпідставним.

Так, у постанові Верховного Суду України від 5 березня 2012 року (справа №21-421а11) міститься правовий висновок, відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 26.01.2016 у справі №2а-15327/12/2670, від 22.03.2016 у справі №2а-1670/7873/11, від 12.04.2016 у справі №2а-2433/09/0870, від 24.05.2016 у справі №П/808/58/14 (реєстраційні номери судових рішень в ЄДРСР 55953481, 56847206, 57677822, 58552326).

У постанові від 29.03.2016 у справі №808/7907/13-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 57345862) Верховний Суд України зазначив, що відповідні правові наслідки мають застосовуватися не лише у разі наявності вироку суду, а й, зокрема, у випадку ухвалення судом постанови про звільнення обвинувачуваних осіб від кримінальної відповідальності у зв'язку із застосуванням Закону України «Про амністію».

Крім цього, у постанові від 01.12.2015 у справі №826/15034/14 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 54688725) Верховний Суд України вказав, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, а господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 12.01.2016 у справі №826/20548/13-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 55903403).

Згідно з частиною першою статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що наслідки порушення податкового законодавства застосовуються незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11 установлення факту недійсності, в тому числі нікчемності цивільно-правового правочину, який опосередковує відповідну господарську операцію, не є необхідною умовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань платнику податків у разі якщо буде встановлено відсутність реального вчинення цієї господарської операції або відсутність зв'язку між такою операцією та господарською діяльністю платника податків.

У зв'язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про відсутність сукупності умов, обставин та підстав, з якими Податковий кодекс України у взаємозв'язку з положеннями Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" пов'язують виникнення у позивача права на формування податкового кредиту.

За таких обставин, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що твердження відповідача про порушення позивачем норм податкового законодавства, є такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а відтак, спірне податкове повідомлення-рішення є законними і правові підстави для його скасування відсутні.

Отже, позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір, сплачений за подання позову, суд залишає за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Дудін С.О.