Справа № 521/17907/15-а
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2017 р. Справа № 521/17907/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Сегеда О.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Шеметенко Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси на Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано дії УПФУ в Малиновському районі міста Одеси щодо відмови у здійсненні перерахунку раніше призначеної на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсії державного службовця в розмірі 81% від заробітної плати, з урахуванням фактично отриманих нею сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, з яких сплачено страхові внески, та здійснити відповідні виплати з урахуванням фактично отриманих сум неправомірними. Визнано рішення УПФУ в Малиновському районі міста Одеси №625 від 25 вересня 2015 року щодо утримання з ОСОБА_4 надміру виплачених сум пенсій незаконним. Зобов'язано УПФУ в Малиновському районі міста Одеси здійснити ОСОБА_4 перерахунок з 27 квітня 2014 року пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 81% від заробітної плати без зміни базового місяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, з яких сплачено страхові внески, та здійснити відповідні виплати з урахуванням фактично отриманих сум відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року. Зобов'язано УПФУ в Малиновському районі міста Одеси повернути ОСОБА_4 суми пенсії, які були стягнути з неї за рішенням Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси №625 від 25 вересня 2015 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 25 лютого 2016 року по справі № 521/17907/15-а та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 з 10 березня 2004 р. перебуває на обліку в УПФУ м. Одеси, як державний службовець та отримує пенсію за віком, яка була призначена позивачу згідно із Законам України «Про службу в органах місцевого самоврядування» у розмірі 80 відсотків (а.с. 7, 56, 57).

З матеріалів справи вбачається, що стаж роботи Позивача на час досягнення пенсійного віку складав 11 років (а.с.4).

З 01 липня 2005р. пенсія позивачу була нарахована у розмірі 81 відсотків середньомісячного заробітку, проте УПФУ в Малиновському районі м. Одеси не були враховані «інші виплати», а саме матеріальна допомога на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань, та індексація.

09 жовтня 2014 року ОСОБА_4 звернулась до УПФУ в Малиновському районі м. Одеси із заявою про перерахунок пенсії, в якому їй було відмовлено, що стало причиною звернення позивачки до суду з адміністративним позовом.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015р. позовні вимоги ОСОБА_4 до УПФУ в Малиновському районі м. Одеси були задоволенні, рішення УПФУ в Малиновському районі м. Одеси № 821120 від 10 жовтня 2010 р. визнано протиправним та скасовано, зобов'язано УПФУ в Малиновському районі м. Одеси провести та здійснити з 09 жовтня 2010 р. перерахунок призначеної ОСОБА_4 пенсії з урахуванням «інших виплат» (матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексації) (а.с. 8-10).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015р. постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015р. в частині вирішення позовних вимог за період з 09 жовтня 2010 р. по 26 квітня 2014 р., була скасована, позовні вимоги в цій частині залишені без розгляду, в частині задоволення позовних вимог за період з 27 квітня 2014 р. залишено без змін. (а.с.11-12).

Відповідно до ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

13 жовтня 2015 р. ОСОБА_4 звернулась до УПФУ в Малиновському районі м. Одеси із заявою про перерахунок пенсії відповідно до рішення суду та розпоряджень №140017 від 21.07.2005 р. та від 19.03.2008 р. у розмірі 81% від суми заробітної плати, але листом УПФУ в Малиновському районі м. Одеси №270/М-1 від 27 жовтня 2015 року їй було відмовлено (а.с.5,7).

Свою відмову УПФУ в Малиновському районі м. Одеси обґрунтовує тим, що на виконання постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015р. та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 р. пенсія ОСОБА_4 з 27 квітня 2014р. була перерахована із врахуванням «Інших виплат». Пенсію було обчислено із середньомісячного заробітку 1873,59 грн., а її розмір визначено, як 80% середньомісячного заробітку, відповідно до ст.37 Закону в редакції, чинній на час перерахунку. Внаслідок перерахунку за рішенням суду розмір пенсії ОСОБА_4 зменшився до 1605,52 грн. і за період з 01.04.2014 по 30.09.2015 р. їй було зайво виплачено коштів на загальну суму 2710,90 грн. (а.с.7).

При цьому, відповідачем було зазначено, що оскільки перерахунок пенсії проводився на підставі рішення суду, то для поновлення виплати пенсії у розмірі, встановленому до перерахунку підстави відсутні.

Встановлено, що за рішенням УПФУ в Малиновському районі м. Одеси № 625 від 26 вересня 2015р. з позивачки починаючи з 01 жовтня 2015р. утримуються по 20% місячного розміру пенсії (а.с.4).

Відповідно до довідки № 26911-19 від 02.10.2014 року про складові заробітної плати, що надається для призначення пенсії вбачається що ОСОБА_4 були сплачені надбавки, премії та інші виплати, на які були нараховані страхові внески: індексація, матеріальна допомога, грошова винагорода державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади. На всі виплати, включені в довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, з 27 квітня 2014р. на підставі постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015р. та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 р. ОСОБА_4 була перерахована пенсія із врахуванням «Інших виплат», але при цьому розмір пенсії відповідно до ст.37 Закону в редакції, чинній на час перерахунку склав 80% середньомісячного заробітку, хоча раніше пенсія призначалася в розмірі 81% заробітку.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2016 року визнано рішення УПФУ в Малиновському районі міста Одеси №625 від 25 вересня 2015 року щодо утримання з ОСОБА_4 надміру виплачених сум пенсій незаконним та зобов'язано УПФУ в Малиновському районі міста Одеси здійснити ОСОБА_4 перерахунок з 27 квітня 2014 року пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 81% від заробітної плати без зміни базового місяця. Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовим особам місцевого самоврядування, які працювали на виборних посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року, за винятком припинення повноважень з причин, визначених статтею 78, пунктами 2, 3, 4 частини першої, частиною другою статті 79 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пунктами 1, 2, 6 частини першої і пунктом частини другої статті 5 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", за наявності страхового стажу необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається пенсія відповідно до цього Закону незалежно від того, де вони працювали перед призначенням пенсії. У цих випадках пенсія обчислюється у порядку, передбаченому для державних службовців, із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, за останньою займаною виборною посадою на день призначення пенсії.

Згідно зст.37 Закону України «Про державну службу», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на одержання пенсії держслужбовців мають право особи, що досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявністю страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, що мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від суми їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески за загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є держслужбовцями, - у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на 1% заробітку, але не більше 90% заробітної плати.

Відповідно до вимог ст.37-1Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 58 Конституції України не передбачено зворотної дії в часі Законів та інших нормативно-правових актів, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2013 №21-445а13, яка у відповідності до положень ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для застосування.

Згідност.6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначено в п. п. 19, 22, 27 Рішення Європейського суду з прав людини про справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) від 08 листопада 2005 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Судом роз'яснено, що поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як«майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1 (див. Broniowski v. Роland, № 31443/96, пар. 98). Судом також наголошено, що цивільне законодавство, що має зворотну дію в часі прямо не забороняється Конвенцією, та за певних обставин може бути виправданим (див. mutatis mutandis. заява № 8531/79, рішення Комісії від 10 березня 1981 року, (DR) 23, пар. 203-211).

Суд вважає, що відповідач при відновленні права позивачки на включення відповідних сум виплат до складу заробітної плати позивача, неправомірно застосував граничний розмір встановлений державним службовцям на момент проведення перерахунку виходячи з положень Закону України «Про державну службу» в розмірі 80 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, чим порушив її конституційне право на розмір вже призначеної в 2005 році пенсії в розмірі 81% шляхом звуження та обмеження її права, оскільки позивачу була призначена пенсія державного службовця в розмірі саме 81% від її заробітної плати.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії позивачу в розмірі 81% від заробітної плати без зміни базового місяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, з яких сплачено страхові внески, та здійснити відповідні виплати з урахуванням фактично отриманих сум відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази зловживань з боку позивача або подання страхувальником недостовірних даних та при призначенні пенсії позивачу, саме з вини відповідача не були враховані «інші виплати», що стало причиною неправильного нарахування їй пенсії, то позовні вимоги щодо визнання незаконним рішення УПФУ в Малиновському районі м. Одеси №625 від 25 вересня 2015 р. та зобов'язання відповідача повернути позивачу утримані суми пенсії, підлягають задоволенню.

Що стосується, позовних вимог позивача про зобов'язання УПФУ в Малиновському районі м. Одеси виплатити їй різницю між пенсією обчисленою в розмірі 81% відсотка заробітної плати та фактично виплаченою пенсією, згідно рішення УПФУ в Малиновському районі м. Одеси №625 від 25.09.2015р., то суд вважає, що дані вимоги задоволені не підлягають, оскільки вказані вимоги є тотожними розглянутим вище вимогам.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги майже один в один дублюють заперечення на позов (а.с. 23) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси, - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2016 року по справі № 521/17907/15-а, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя Л.П. Шеметенко