Справа № 686/24308/16-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/24308/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Козак О.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

13 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Сумнєвич Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :
В грудні 2016 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій.

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області постановою від 02.03.2017 року у задоволенні вказаного позову відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, в свою чергу представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги та просив у її задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 31.05.2016 року позивач, звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому із завою про призначення їй пенсії відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом №16041/03 від 22.07.2016 року Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому відмовило позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки нею не надано посвідчення потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Також позивач звернувся до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації із заявою про видачу відповідного посвідчення.

Згідно листа Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації №04.02-6912 від 06.10.2016 року на сьогодні, в переліку зон радіоактивного забруднення відсутня зона посиленого радіоекологічного контролю та скасовано статтю 23 Закону, якою передбачалося надання відповідних пільг і компенсацій особам, віднесеним до категорії 4 потерпілих від Чорнобильської катастрофи (Закон України «По внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VІІІ). На сьогодні правових підстав для видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 особам, які проживали, працювали на території посиленого радіоекологічного контролю немає.

Вважаючи зазначені дії відповідача (Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому) незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 2 роки, та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

При цьому, процедура звернення за призначенням пенсії регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1 ).

Згідно п.1.1. Порядоку № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 2.1 Порядок № 22-1, встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються крім загальних також документи, які засвідчують особливий статус особи зокрема посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Таким чином, аналізуючи зазначене, можна зробити висновок, що для того, щоб органи Пенсійного фонду призначили особі пенсію, вона повинна звернутися до відповідного пенсійного органу у встановленому законом порядку.

Тобто, особа яка хоче отримувати пенсію, повинна звернутися до відповідного органу Пенсійного фонду із письмовою заявою встановленого зразку, при цьому до такої заяви про призначення пенсії додається певний обсяг документів необхідних для розгляду такої заяви та призначення пенсії передбачений зазначеним вище порядком, одними із яких зокрема і є відповідне посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення.

За змістом ст.65 Закону України статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог вказаної статті Постановою КМ України № 51 від 20 січня 1997 року було затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно вказаного порядку, а саме п.2, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Видача посвідчень та контроль за виконанням покладається на Міністерство праці та соціальної політики України (п. 3 та п. 5 вказаної Постанови).

Разом з тим, згідно з матеріалами справи, позивач звернувся до відповідача заявою про призначення пенсії та надавши при цьому лише довідку №389 від 16.02.1998 року виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради народних депутатів; трудову книжку; довідку Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради №77 від 29.06.2016 року.

Водночас посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, яке відповідно до Постанови КМ України № 51 від 20 січня 1997 року видається потерпілим від Чорнобильської катастрофи, позивачем органам пенсійного фонду України надано не було, також таке посвідчення відсутнє і в матеріалах справи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідач не отримавши від позивача всіх необхідних документів для призначення відповідної пенсії був позбавлений можливості здійснювати за результатами розгляду заяви позивача та призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку у зв`язку із відсутністю документів, які дають право на таке зменшення.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, із врахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, стосовного того, що на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії в УПФУ у м. Хмельницькому були відсутні підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії із зменшенням пенсійного віку на 5 років згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що свідчить про те, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта стосовно того, що позивачем посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи раніше отримане не було, а в 2016 році органами Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації у його видачі було відмовлено, оскільки у зазначеному неправомірність дій Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому відсутня.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про необгрунтованість заявлених позивачем вимог, які правомірно залишені судом першої інстанції без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 18 квітня 2017 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.