Справа № 161/7370/16-а, 2а-161/451/16
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року Справа № 876/8506/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Обрізка І.М.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 липня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив зобовязати Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області (Далі УПФУ) призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 14.04.2016.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.07.2016 в задоволені адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що судом першої інстанції не було зясовано в повному обсязі всі обставини у справі, не досліджено всі наявні докази, не допитувались свідки, які працювали з ним тривалий час в одому цеху МП «Оснастка», не витребовувалися додаткові докази за ініціативою суду. Крім того, вказує, що він має шкідливого стажу 10 років 2 місяці і більше 33 роки загального стажу, а тому відповідно до п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має право на зменшення пенсійного віку 60 років більш ніж на 3 роки, тобто право на пільгову пенсію в 57 років. Тому просить скасувати постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.07.2016 та прийняти нову, якою задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що відповідно до записів трудової книжки БТ-1 № 2099426 ОСОБА_1, останній в період 04.05.1983 по 02.01.1989 працював шліфувальником сухої шліфовки в інструментальному цеху ЛЕАЗ ХХV зїду КПРС, з 02.01.1989 по 03.01.1992 шліфувальником сухої шліфовки 5-го розряду в кооперативі «Інструментальник» при ОП «Луцький електроапаратний завод», з 03.01.1992 по 05.07.1993 шліфувальником сухої шліфовки 5-го розряду в МП «Оснастка» при ОП «Луцький електроапаратний завод».

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у зв'язку з досягненням 56-ти річного віку позивач 16.05.2015 звернувся до управління із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, з огляду на наявність необхідного трудового стажу на посадах які містяться у Списку № 2.

Проте, листом УПФУ № 183/К-01 від 07.04.2016 ОСОБА_1 було повідомлено, що листом УПФУ у м. Луцьку № 47447/02-20-18 від 28.08.2015 було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах по Списку № 2 згідно його заяви від 16.06.2015.

Листом № 240/К-01 від 06.02.2016 Головне УПФУ у Волинській області відмовило у призначенні пільгової пенсії позивачу з посиланням на те, що таким не додано та управлінням не отримано під час перевірки відомостей, документи які б свідчили про його роботу у спірні періоди на посаді, що міститься у Списку № 2, а тому робота на пільгових умовах у період з 04.05.1983 по 02.01.1989, з 02.01.1989 по 03.01.1992, з 03.01.1992 по 05.07.1993 не підтверджується і відсутні підстави для призначення пільгової пенсії.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких документів, які дають підстави вважати, що позивач працював у шкідливих умовах праці, зокрема шліфувальником абразивними кругами сухим способом суду не надано.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з неповним зясуванням всіх обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статей 1, 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 100 цього Закону передбачено, що особам, які на день введення в дію цього Закону мають стаж на роботах із шкідливими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, мають право на пенсію на пільгових умовах, яка призначається відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до п. «б» ст. 13 цього ж Закону, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до п.10 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі - Порядок № 383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Звідси слідує висновок, що Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Порядком № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж для призначення пенсії - є трудова книжка. У разі її відсутності або відповідних свідчень, що визначають право на пільгову пенсію, можуть бути витребувані уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Позивач надав належну копію трудової книжки, без виправлень, в якій міститься вся необхідна інформація для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах за віком.

Також, в підтвердження стажу у вказаний період відповідачу позивачем по справі, крім трудової книжки, було надано копію довідки МП «Оснастка» Луцького ектроапаратного заводу», копія довідки ПАТ «ЕНКО» № 314/10 від 31.03.2015, копія довідки ПАТ «ЕНКО» № 102/10-14 від 08.07.2015, копія довідки ПАТ «ЕНКО» № 634/10 від 09.07.2015, копія наказів по підприємству про переведення, присвоєння розрядів та звільнення.

Згідно роз'яснення Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС № 5/8 від 02.04.1976 порядок застосування Списків № 1 та № 2, передбачає в тих випадках, коли в Списках № 1 і № 2 передбачені працівники, які виконують певні роботи, то правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються всі працівники, постійно зайняті на цих роботах, незалежно від найменування їх професії.

В свою чергу відповідно до Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 - робота на посаді, зокрема шліфувальника, дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (Розділ XV/підрозділ 10/п. «а»/пп.8).

Крім того, в матеріалах справи є письмові пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. які підтвердили роботу позивача на посаді шліфувальника сухим способом в період з 04.05.1983 по 02.01.1989, з 02.01.1989 по 03.01.1992, з 03.01.1992 по 05.07.1993. Проте, суд першої інстанції, не перевірив доводів позивача в цій частині.

Пояснення вказаних осіб повністю узгоджуються з наявними у матеріалах справи доказами та не дають підстав у їх дійсності.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частинами 1, 4 та 5 статті 11 цього Кодексу передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Згідно ч.1 ст.69 цього Кодексу, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права та неповно зясував обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Покликання УПФУ на те, що на підприємствах де працював ОСОБА_1 та в ПАТ «ЕНКО» не збереглися необхідні документи та відомості про роботу на посаді, яка надає йому право на призначення пільгової пенсії, як на підставу для відмови у її призначенні, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відсутність відповідних документів, а так само недоліки у їх оформленні не можуть бути підставою для позбавлення особи права на належну їй пільгову пенсію, якщо із інших даних, зокрема трудової книжки та наказів, свідчень, доступних джерел та логічних умовиводів, вбачається наявність усіх обставин для цього.

Більше того, посада шліфувальника сухим способом, на якій позивач продовжував працювати, в подальшому відносилася також до Списку № 2 затвердженого постановами Кабінету Міністрів України № 10 від 26.01.1991, № 162 від 11.03.1994, № 36 від 16.01.2003 (позиція 2151200а-1753а, 2151200а-1753а та 14.12а-3е відповідно).

Відтак, період роботи позивача з 04.05.1983 по 02.01.1989, з 02.01.1989 по 03.01.1992, з 03.01.1992 по 05.07.1993 на посаді, що дає йому право на призначення пільгової пенсії відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» повністю підтверджується вищенаведеним.

Відповідно до вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку : 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З огляду на наведене, враховуючи, що позивач народився 13.04.1959, а отже досяг 57 річного віку, має загальний стаж роботи станом на травень 2016 року 33 роки 5 місяців 26 днів, а пільговий стаж - 10 років 2 місяці 3 дня, тому дії УПФУ щодо відмови позивачу у призначенні пільгової пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку є протиправними та останній зобов'язаний призначити таку пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 14.04.2016, із зарахуванням до пільгового стажу роботи позивача спірні періоди з 04.05.1983 по 02.01.1989, з 02.01.1989 по 03.01.1992 та з 03.01.1992 по 05.07.1993.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст.202 цього Кодексу підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 липня 2016 року по справі №161/73370/16-а скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправними дії та зобовязання вчинити дії задовольнити повністю.

Зобовязати Луцьке обєднане управління пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 14 квітня 2016 року, зарахувавши періоди його роботи шліфувальником металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом з 04 травня 1983 року по 02 січня 1989 року, з 02 січня 1989 року по 03 січня 1992 року, з 03 січня 1992 року по 05 липня 1993 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня виготовлення постанови в повному обсязі.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : С.П.Нос

ОСОБА_5

Повний текст постанови складено 21.04.2017.