Справа № 569/13940/16-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 квітня 2017 року м. Київ К/800/11273/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Іваненко Я.Л., перевіривши касаційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2016 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом, в якому просив зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок і виплату державної пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, обчисленої згідно частини 2 статті 40 закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплатити її позивачу, починаючи з 01 липня 2016 року без обмеження граничного розміру такої пенсії.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області, які полягають у відмові ОСОБА_1 перевести з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, нараховану з урахуванням середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, обчисленої згідно частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплатити її ОСОБА_1, починаючи із 01 липня 2016 року без обмеження граничного розміру такої пенсії. Зобов'язано Рівненське об'єднане управління пенсійного фонду України Рівненської області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, нараховану з урахуванням середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, обчисленої згідно частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплатити її ОСОБА_1, починаючи з 01 липня 2016 року без обмеження граничного розміру такої пенсії.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року скасовано постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2016 року в частині визнання протиправними дій та зобов'язання виплачувати пенсію без обмеження граничного розміру такої пенсії та в цій частині відмовлено у задоволенні позовних вимог. Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2016 року змінено та зазначено в абзаці другому та третьому датою переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком - 11 липня 2016 року. В іншій частині постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2016 року залишено без змін.

Відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2016 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що застосувати середню заробітну плату, визначену частиною другою статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за його заявою від 11 липня 2016 року немає підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач з 30 березня 2010 року перебуває на обліку в Рівненському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію, як інвалід ІІ групи відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Позивач звертався до відповідача із заявами від 11 липня 2016 року та від 19 вересня 2016 року про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, визначеного частиною 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області 03 жовтня 2016 року відмовило позивачу у задоволенні його заяв з тих мотивів, що при переведенні на інший вид пенсії та здійсненні перерахунку розміру пенсії застосовується показник заробітної плати, який було враховано при призначенні попереднього виду пенсії по інвалідності.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що оскільки позивач досяг встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» віку, з якого може бути призначено пенсію за віком, за призначенням даної пенсії позивач звернувся вперше, а тому має право на переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, визначеного частиною другою статті 40 вказаного Закону.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших» встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Такі висновки судів попередніх інстанцій відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 № 21-612а14.

Так, ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше. Крім того, після звільнення з органів внутрішніх справ позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Враховуючи встановлені обставини справи, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Висновки судів узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх не спростовують та ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній обставини і зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції та постанови суду першої інстанції у нескасованій частині не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а зазначені в касаційній скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2016 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.Л. Іваненко