Справа № 809/307/17
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2017 р. Справа № 809/307/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря Котик Д.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, Рожнятівського відділення ОСОБА_2 об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про скасування податкових повідомлень рішень за № 3-22 від 09.06.2015 та від 30.06.2016, -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2017 ОСОБА_4 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, Рожнятівського відділення ОСОБА_2 об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за № 3-22 від 09.06.2015, за №229624-13 від 30.06.2016 про визначення податкового зобовязання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в загальному розмірі 50 000 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно, в порушення норм статтей 8, 9, 267 Податкового кодексу України, на підставі помилкових висновків про обовязок позивача сплачувати транспортний податок за оподатковуваний період 2015, 2016 роки на обєкт оподаткування транспортний засіб 2011 року випуску, обєм двигуна 4461 куб. см., оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями за № 3-22 від 09.06.2015, за №229624-13 від 30.06.2016, визначив податкове зобовязання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в загальному розмірі 50 000 гривень. Вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, з мотивів викладених в позовній заяві та в додаткових письмових поясненнях, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області в судовому засіданні позовних вимог не визнав, з мотивів викладених в письмовому запереченні, обґрунтованого тим, що позивач має у власності транспортний засіб марки засіб «TOYOTA LAND CRUISER 200», обєм двигуна 4461 куб. см., 2011 року випуску, який у відповідності до статті 267 Податкового кодексу України є обєктом оподаткування. Відповідач правомірно у відповідності статті 267 Податкового кодексу України, податковими повідомленнями-рішеннями визначив позивачу транспортний податок за 2015, 2016 роки в загальному розмірі 50 000 гривень. Просивв задоволенні позову відмовити.

Відповідач Рожнятівське відділення ОСОБА_2 об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області в судове засідання свого представника не направив, хоча, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому, у відповідності до положення частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу вирішено за відсутності представника відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши докази, суд встановив наступне.

На момент прийняття відповідачами оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, ОСОБА_4 належав на праві власності транспортний засіб «TOYOTA LAND CRUISER 200», обєм двигуна 4461 куб. см., 2011 року випуску.

09.06.2015 Державною податковою інспекцією у Рожнятівському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області прийнято податкове повідомлення-рішення за №3-22, яким визначено позивачу податкове зобовязання за платежем: транспортний податок за 2015 рік в розмірі 25 000 гривень.

30.06.2016 Рожнятівським відділенням ОСОБА_2 об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області прийнято податкове повідомлення-рішення за №229624-13, яким визначено позивача податкове зобовязання за платежем: транспортний податок за 2016 рік в розмірі 25 000 гривень.

Суд, у відповідності до статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014, який набрав чинності 01.01.2015, внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема статтю 267 Податкового кодексу України викладено в новій редакції та згідно змін якої введено транспортний податок.

Відповідно підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 даної статті Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. (в редакції, чинної на момент виникнення даних правовідносин).

Згідно підпункту 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 даного Кодексу базою оподаткування є легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

У відповідності до пункту 267.4 статті 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Таким чином, у відповідності до положень норм статті 267 Податкового кодексу України, визначальною умовою для обчислення транспортного податку з фізичних осіб для позивача є наявність у власності легкового автомобіля, терміном його використання до 5 років, обємом циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно положень підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Кодексу, податкове законодавство ґрунтується, зокрема, на принципі стабільності згідно якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Зазначений принцип визнано законодавцем однією з основних засад податкового законодавства.

Приписами статті 5 Кодексу визначено порядок співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами, а саме, що для регулювання відносин у сфері справляння податків і зборів, застосовуються поняття, правила та положення, які встановлено Податковим кодексом України.

Порядок формування доходної частини бюджетів, визначено у частині третій статті 27 Бюджетного кодексу України, а саме: закони України, які впливають на показники бюджету і приймаються після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

З урахуванням вимог чинного законодавства зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Суд встановив, що Перегінською селищною радою 22.01.2015 прийнято рішення «Про місцеві податки і збори» за №246-50/2015.

У відповідності до статті 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного року, що настає за плановим.

Згідно вимог вказаної вище норми на органи місцевого самоврядування покладено обовязок встановити транспортний податок і вирішити чи запроваджується податок на майно, відмінне від земельної ділянки, його розмір у випадку запровадження. Таке рішення має бути оприлюдненим до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Відповідно статті 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один рік, який починається з січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Таким чином у спірних правовідносинах 2015 рік це плановий період, а 2016 бюджетний період.

У звязку з цим, покладення обовязку із сплати транспортного податку на позивача у 2015 році є безпідставним, оскільки місцева рада не приймала і не могла прийняти і офіційно оприлюднити до 15 липня 2014 року рішення про встановлення таких податків і зборів, а відповідно податковим органом порушено порядок нарахування та сплати транспортного податку.

Враховуючи зазначене, суд робить висновок, що оскільки Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», згідно з яким з 01 січня 2015 року введено в дію «Транспортний податок», прийнятий 28 грудня 2014 року, тобто після 15 липня 2014 року, то застосування контролюючим органом його положень з метою оподаткування, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року.

В іншому випадку, застосування контролюючим органом положень вказаного Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» у 2015 році при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, не відповідає положенням статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 акцентується увага на тому, що вищевказана конституційна норма допускає зворотну дію в часі лише нормативно-правових актів, які стосуються скасування чи помякшення відповідальності за правопорушення фізичних осіб.

Положеннями підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Кодексу передбачено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідно до пункту 56.21 статті 56 Кодексу, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах «Серков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, та якими було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобовязань зі сплати прибуткового податку.

Вищий адміністративний суд України щодо аналогічного предмету спору, висловив правову позицію в постанові від 30.08.2016 за № К/800/8077/16.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, оскаржуване податкове повідомлення-рішення за №3-22 від 09.06.2015 про визначення ОСОБА_4 податкового зобовязання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 25 000 гривень не ґрунтується на нормах права, внаслідок вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо оскарження податкового повідомлення-рішення за №229624-13 від 30.06.2016 суд зазначає наступне.

Згідно статті 33 Податкового кодексу України податковим періодом визнається встановлений цим Кодексом період часу, з урахуванням якого відбувається обчислення та сплата окремих видів податків та зборів (пункт 33.1). Податковий період може складатися з кількох звітних періодів (пункт 33.2). Базовий податковий (звітний) період період, за який платник податків зобов'язаний здійснювати розрахунки податків, подавати податкові декларації (звіти, розрахунки) та сплачувати до бюджету суми податків та зборів, крім випадків, передбачених цим Кодексом, коли контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податку (пункт 33.3).

Стаття 267 Податкового кодексу України визначає транспортний податок (в редакцій чинній на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення рішення №229624-13 від 30.06.2016).

Платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування (підпункт 267.1.1 пункту 267).

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (підпункт 267.3.1 пункту 267.3).

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пункт 267.4).

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 267.5.1 пункт 267.5).

Обчислення суми податку з обєкта/обєктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (підпункт 267.6.1 пункт 267.6).

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (підпункт 267.2.1 пункту 267.2).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Таким чином, у відповідності до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, визначальною умовою для обчислення транспортного податку з фізичних осіб є одночасна наявність у власності легкового автомобіля з року випуску якого минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість якого становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Постановою Кабінету Міністрів України за №66 від 18.02.2016 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком (далі Методика).

Згідно пункту 2 Методики середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3).

Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку (пункт 4).

Ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об'єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану (пункт 5).

Аналогічними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: тип кузова (седан, універсал тощо); призначення (дорожні, позадорожні); тип двигуна (бензиновий, дизельний тощо); робочий об'єм двигуна; привод тягових коліс (передньоприводні, задньоприводні, повноприводні); тип коробки переключення передач; габаритні розміри; комплектація (пункт 6).

Коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від строку експлуатації визначається як середнє значення співвідношення ціни автомобілів, що були у використанні, до ціни аналогічних нових автомобілів (пункт 11).

Коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу автомобілів. У разі коли фактичний середньорічний пробіг автомобілів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується (пункт 12).

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (пункт 14).

Згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01.01.2016 становить 1 378 гривень.

Таким чином, враховуючи норми Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», середньоринкова вартість автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) станом на 1 січня податкового (звітного) року, на 2016 рік, повинна становити 1 033 500 гривень.

Суд встановив, що відповідно відомостей, поданих позивачем, офіційного веб-сайту Міністерства екологічного розвитку і торгівлі України середньоринкова вартість транспортного засобу марки «TOYOTA LAND CRUISER 200», обємом двигуна 4,5 куб. см., пробігом 1000 км., 2011 року випуску, становить 902 520 гривень. Середньоринкова вартість транспортного засобу марки «TOYOTA LAND CRUISER 200», обємом двигуна 4,5 куб. см., пробігом 1 км., 2011 року випуску, становить 902 520 гривень.

Оскільки, у відповідності до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, визначальною умовою для обчислення транспортного податку з фізичних осіб є одночасна наявність у власності легкового автомобіля з року випуску якого минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість якого становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, то в даних правовідносинах транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER 200», обєм двигуна 4461 куб. см., що належав позивачу, не є обєктом оподаткування.

Відповідач, визначаючи обєкт оподаткування послався на включення належного позивачу транспортного засобу до бази даних АІС «Податки» за інформацією поданою Міністерством економічного розвитку та торгівлі України, однак, відомості, на підставі яких належний позивачу транспортний засіб визначений як обєкт оподаткування на вимогу суду не надав, а обґрунтування визначених критеріїв віднесення зазначеного транспортного засобу до обєкта оподаткування не підтвердив. Натомість, позивач подав докази, які виключають визначення транспортного засобу як такого обєкта за критерієм ціни (а. с. 42, 43).

Як наслідок, є протиправним та підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення Рожнятівського відділення ОСОБА_2 об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області за №229624-13 від 30.06.2016 про визначення ОСОБА_4 податкового зобовязання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 25 000 гривень.

Враховуючи викладене, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими, а даний адміністративний позов підлягає до задоволення.

Частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, визначеного статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивач квитанцією за №0.0.707476331.1 від 16.02.2017 на суму 640 гривень підтвердив сплату судового збору за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в розмірі 640 гривень.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Рожнятівському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області за №3-22 від 09.06.2015 про визначення ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) податкового зобовязання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 25 000 гривень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Рожнятівського відділення ОСОБА_2 об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області за №229624-13 від 30.06.2016 про визначення ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) податкового зобовязання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 25 000 гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_4 (вулиця Мирна, 12, селище міського типу Перегінське, Рожнятівський район, Івано-Франківська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (, вулиця Грушевського, 16, місто Долина, Івано-Франківська область) сплачений судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 18.04.2017.