Справа № 536/642/14-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"22" березня 2017 р. м. Київ К/800/42440/14

К/800/33276/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційними скаргами ОСОБА_4 та Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області на постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30 квітня 2014 року і ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року, -

встановив:

ОСОБА_4 18 березня 2014 року звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії і зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії та виплатити їй таку з 1 січня 2013 року відповідно до статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), статті 371 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ), з застосуванням встановленого статтею 129 Закону № 2453-VI розміру суддівської винагороди (посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за адміністративну посаду голови суду), зазначеної у довідках про заробітну плату Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області від 14 березня 2014 року № 02-24/137 та від 18 лютого 2014 року № 02-24/99.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 квітня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 в частині вимог за період з 1 січня 2013 року по 17 вересня 2013 року включно залишено без розгляду.

Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_4 Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії позивачеві з 18 вересня 2013 року відповідно до статті 371 Закону № 3723-ХІІ у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), та провести виплати нарахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм права, просить Вищий адміністративний суд України змінити ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року, частково скасувавши постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30 квітня 2014 року.

Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області у касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30 квітня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року і прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Касаційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Суди встановили, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до постанови Верховної Ради України від 5 червня 2003 року № 957-IV обрана безстроково суддею Глобинського районного суду Полтавської області, згідно з трудовою книжкою з 23 грудня 2005 року її призначено на посаду голови Глобинського районного суду Полтавської області, відповідно до наказу від 14 квітня 2014 року № 10/ОС-с з цієї дати вона виконує обов'язки голови Глобинського районного суду Полтавської області.

З 3 червня 2006 року ОСОБА_4 отримує пенсію державного службовця згідно Закону № 3723-ХІІ, перебуває на пенсійному обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області. Зазначена пенсія призначена позивачеві на підставі постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2006 року (справа № 2а-41/2006).

Продовжуючи працювати та отримувати пенсію державного службовця, ОСОБА_4 21 лютого 2014 року звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області із заявою про проведення перерахунку пенсії за вимогами статті 371 Закону № 3723-ХІІ у зв'язку із збільшенням заробітної плати працюючим суддям з 1 січня 2013 року, надавши довідку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області від 18 лютого 2014 року № 02-24/99 про складові заробітної плати.

Рішенням комісії з призначення пенсії Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області від 24 лютого 2014 року № 1/04-54 позивачеві відмовлено в перерахунку розміру пенсії з посиланням на те, що підвищення заробітної плати державним службовцям не проводилося, пенсія призначена за рішенням суду від 20 грудня 2006 року на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ, а тому підстави для перерахунку пенсії відсутні.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що ОСОБА_4 має право на перерахунок пенсії державного службовця на підставі статті 371 Закону № 3723-ХІІ у розмірі, обчисленому відповідно до Закону № 1058-IV, а відмова Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області у здійсненні їй перерахунку пенсії є протиправною.

Особливий статус судді, гарантії його незалежності визначено Конституцією і законами України, зокрема Законом України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XII (далі - Закон № 2862-XII), який діяв на час призначення позивачеві пенсії, Законом № 2453-VI, який діяв на час звернення позивача за перерахунком пенсії.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону № 2862-XII, який діяв на час призначення позивачеві пенсії, судді є посадовими особами судової влади, які відповідно до Конституції України наділені повноваженнями здійснювати правосуддя і виконувати свої обов'язки на професійній основі в Конституційному Суді України та судах загальної юрисдикції.

Статтею 1 Закону № 3723-XII державна служба в Україні визначена як професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що суддя, на якого поширюється дія положень статей 1, 2 Закону № 3723-XII, є державною службовою особою, яка здійснює функції представника державної судової влади на постійній основі, наділена повноваженнями здійснювати правосуддя та одержує суддівську винагороду за рахунок державних коштів.

Статтею 23 Закону № 3723-XII встановлено граничний вік перебування на державній службі, який на час призначення позивачеві пенсії становив 60 років для чоловіків і 55 років для жінок. Крім того, вказаною статтею визначено, що у разі необхідності керівник державного органу за погодженням з начальником Головного управління державної служби при Кабінеті Міністрів України може продовжити термін перебування на державній службі, але не більш як на п'ять років. У виняткових випадках після закінчення цього терміну державні службовці можуть бути залишені на державній службі лише на посадах радників або консультантів за рішенням керівника відповідного державного органу.

Граничний вік перебування на державній службі фактично є пенсійним віком для цієї категорії працівників.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 37 Закону № 3723-XII, яка, зокрема, визначає підстави для виходу на пенсію державних службовців та її розмір.

Аналіз статей 23 і 37 зазначеного Закону дає підстави для висновку, що особи, які досягли пенсійного віку, мають право на отримання пенсії державних службовців (за наявності відповідних підстав) та продовження терміну перебування на державній службі (за наявності погодження начальника Головного управління державної служби при Кабінеті Міністрів України).

Згідно зі статтею 37 Закону № 3723-XII пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

Редакція наведених статей Закону № 3723-XII у відповідності до положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, передбачає, що пенсійний вік державних службовців та граничний вік перебування на державній службі, який становить 65 років, не збігаються. Крім того, статтею 37 Закону № 3723-XII у редакції Закону № 3668-VI встановлено, що особі, якій призначена пенсія відповідно до цієї статті та яка продовжує працювати на державній службі, виплачується пенсія у розмірі, обчисленому відповідно до Закону № 1058-IV, а після звільнення - у розмірі, обчисленому відповідно до Закону № 3723-XII.

Таким чином, суддя Прикіпєлова Л.В. мала право на призначення пенсії державних службовців з 3 червня 2006 року у розмірі, визначеному статтею 37 Закону № 3723-XII, а після набрання чинності Законом № 3668-VI з 1 жовтня 2011 року, яким внесено зміни до вказаної статті, - на отримання пенсії у розмірі, обчисленому відповідно до Закону № 1058-IV.

Аналогічний правовий висновок щодо подібних правовідносин Верховний Суд України висловив у постановах від 2 липня 2013 року (справа № 21-186а13) і 2 грудня 2014 року (справа № 21-456а13).

У справі, що розглядається, суди встановили, що ОСОБА_4 продовжує працювати суддею та отримувати пенсію відповідно до Закону № 3723-XII, а не Закону № 1058-IV.

Суди попередніх інстанцій, вирішуючи питання про перерахунок пенсії, не встановили усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення цього спору, не перевірили належним чином доводи позивача та відповідача, не з'ясували, чи підлягає перерахунку пенсія, призначена відповідно до Закону № 1058-IV, у разі збільшення розміру заробітної плати.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За приписами частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини цієї справи та вирішити її згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційні скарги ОСОБА_4 та Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області - задовольнити частково.

Постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30 квітня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року - скасувати, а справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.