Справа № 807/2145/16
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року Справа № 876/1843/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Клюби В.В., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області, ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_2 міська рада про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

07 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, у яком просив скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі ДПІ) від 12 червня 2015 року № 209-17 про визначення суми податкового зобовязання з транспортного податку у розмірі 25000,00 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року у справі № 807/2145/16 позов було задоволено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі ОДПІ) просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що із набранням чинності 01 січня 2015 року Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 № 71-VІІІ власники транспортних засобів, що використовувалися до 5 років та обємом циліндрів двигуна понад 3000 см3, є платниками транспортного податку.

Тому належний позивачу автомобіль 2013 року випуску з об'ємом двигуна 3456 см3 є об'єктом оподаткування у 2015 році відповідно до приписів ст. 267 Податкового кодексу України (далі ПК України).

Щодо доводів позивача про те, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, що податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року з огляду на положення пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України, то такі обмеження стосуються законів чи їх окремих положень, які зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету і не застосовується до нових видів податків, що збільшують надходження до бюджету. Принцип стабільності, передбачений пп. 4.1.9 п. 4 ст. 4 ПК України, застосовується у разі внесення змін до елементів податків та зборів, а не при встановлені нових податків.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апелянта, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що місцеві ради за вимогами ПК України мають обов'язково встановити відповідним рішенням транспортний податок і таке рішення має бути оприлюдненим до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановленого місцевого податку. У іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

16 січня 2015 року рішенням ОСОБА_2 міської ради № 1618 «Про місцеві податки і збори» було встановлено ставку транспортного податку в м. Ужгороді, а отже такий податок міг бути застосований лише у 2016 бюджетному році.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, виходячи з таких міркувань.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_3 з 10 грудня 2013 року є власником автомобіля Toyota Highlander, 2013 року випуску із обємом двигуна 3456 см3.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно зі ст. 267 ПК України було введено новий транспортний податок.

Відповідно пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Положення пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України визначають, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 см3.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті.

Згідно із пп. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 грн за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті.

Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 цього кодексу базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом (п. 8.2 ст. 8 ПК України).

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (п. 8.2 ст. 8 ПК України).

Серед переліку загальнодержавних податків та зборів, наведеного у п. 9.1. ст. 9 ПК України, транспортний податок відсутній і виходячи із приписів ст. 10 ПК України він є місцевим податком.

Відповідно до п. 8.3 ст. 8 ПК України у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Таким чином, безпосереднє встановлення транспортного податку віднесено приписами ПК України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

При цьому згідно із п. 12.5 ст. 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 ст. 12 цього кодексу.

Відповідно до пп. 12.3.4 п. 21.3 ст. 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

З огляду на приписи наведених правових норм апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що місцеві ради повинні встановлювати транспортний податок своїм рішенням і таке рішення має бути оприлюднене до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування такого місцевого податку. У іншому разі норми відповідного рішення можуть бути застосовані не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

16 січня 2015 року рішенням ОСОБА_2 міської ради № 1618 «Про місцеві податки і збори» було встановлено ставку транспортного податку в м. Ужгороді. При цьому, виходячи із приписів ст. 3 Бюджетного кодексу України, щодо вказаного рішення 2015 рік є плановим періодом, а 2016 рік бюджетним.

Наведене дає підстави для висновку, що встановленні рішенням ОСОБА_2 міської ради № 1618 від 16 січня 2015 року нові місцеві податки не можуть вважатися обов'язковими до сплати у 2015 році.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає вірним врахування судом першої інстанції проголошених у ст.4 ПК України принципів презумпції правомірності рішень платника податку (пп. 4.1.4 п.4.1 ст. 4 ПК України) та стабільності (пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України) і погоджується із тим, що застосування відповідачем положень ст. 267 ПК України з урахуванням рішення ОСОБА_2 міської ради № 1618 «Про місцеві податки і збори» від 16 січня 2015 року не може мати місце у 2015 році, є протиправним, а отже оскаржуване ОСОБА_3 податкове повідомлення-рішення ДПІ від 12 червня 2015 року № 209-17 обґрунтовано скасоване судом першої інстанції.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року у справі № 807/2145/16 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.В.Клюба

ОСОБА_4

У звязку з хворобою судді Клюби В.В. ухвала у повному обсязі складена та підписана 21 квітня 2017 року.