Справа № 826/4493/16
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року м. Київ К/800/31447/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Стрелець Т.Г.
секретар судового засідання Носенко Л.О.,

за участі представників: Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" - Пелепецького В.Д., Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку - Грамма Ю.В., Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" - Мецгер Ю.Ю., розглянувши у касаційному порядку у відкритому судовому засіданні у залі суду адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Сбербанк" до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - НКЦПФР), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство (далі - ПрАТ) "Харківський коксовий завод", про визнання протиправним та скасування рішення та скасування тимчасових свідоцтв про реєстрацію випуску акцій за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року

встановила:

У березні 2016 року ПАТ "Сбербанк" в Окружному адміністративному суді міста Києва пред'явило адміністративний позов до НКЦПФР, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПрАТ "Харківський коксовий завод" про визнання протиправним та скасування рішення та скасування тимчасових свідоцтв про реєстрацію випуску акцій.

Просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення НКЦПФР від 17 листопада 2015 року щодо реєстрації випуску акцій ПрАТ "Слобожанський коксовий завод" та щодо реєстрації випуску акцій ПрАТ "Коксолит",

- скасувати тимчасове свідоцтво про реєстрацію випуску акцій ПрАТ "Коксолит", яке видане 17 листопада 2015 року НКЦПФР, реєстраційний номер 136/1/2015-Т,

- скасувати тимчасове свідоцтво про реєстрацію випуску акцій ПрАТ "Слобожанський коксовий завод", видане 17 листопада 2015 року НКЦПФР, реєстраційний номер 135/1/2015-Т.

Вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення НКЦПФР не було дотримано вимог пунктів 5.5., 5.7. та 5.8. Порядку здійснення емісії та реєстрації випуску акцій акціонерних товариств, які створюються шляхом злиття, поділу, виділу чи перетворення або до яких здійснюється приєднання, затвердженого рішенням НКЦПФР від 09 квітня 2013року № 520 "Про затвердження Порядку здійснення емісії та реєстрації випуску акцій акціонерних товариств, які створюються шляхом злиття, поділу, виділу чи перетворення або до яких здійснюється приєднання".

Також, на думку позивача, прийняття Комісією оскаржуваного рішення суперечить положенням статтям 520, 553, 554, 586, 1054 Цивільного кодексу України, статті 17 Закону України "Про заставу", статті 56 Господарського кодексу України та статті 82 Закону України "Про акціонерні товариства".

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями позивач подав касаційну скаргу з підстав неповного з'ясування судами всіх обставин, порушення норм матеріального права, якою просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справи та правильність їх правової оцінки, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 04 вересня 2012 року між позивачем та ПрАТ "Харківський коксовий завод" були укладені договори про відкриття кредитної лінії №26-В/12/66/ЮО, №27-В/12/66/ЮО з наступними змінами та доповненнями, за якими станом на 18 листопада 2015 року у позивача обліковується заборгованість за кредитом, процентами, пенею відповідно до наданого розрахунку.

Також, між ПАТ "Сбербанк" та ПрАТ "Харківський коксовий завод" був укладений договір поруки від 04 вересня 2012 року, відповідно до якого Товариство поручилося за виконання зобов'язань ПрАТ "Термолайф" та ТОВ "Коксотрейд" за договорами про відкриття кредитної лінії від 04 вересня 2012 року №26-В/12/66/ЮО, №27-В/12/66/ЮО, №28-В/12/66/ЮО, №29-В/12/66/ЮО, №30-В/12/66/ЮО, №31-В/12/66/ЮО.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаними договорами про відкриття кредитної лінії ПАТ "Сбербанк" були передані в заставу прості іменні акції, емітентом яких є ПрАТ "Харківський коксовий завод". Зазначені акції передані в заставу відповідно до умов договору застави цінних паперів від 13 вересня 2012 року, укладеного між ПАТ "Сбербанк" та ТОВ "Аромасервіс", та договору від 13 вересня 2012 року, укладеного між ПАТ "Сбербанк" та Акціонерним товариством з обмеженою відповідальністю "CARBO TRADING LIMITED" (республіка Кіпр).

Крім цього, 04 серпня 2015 року загальними зборами акціонерів ПрАТ "Харківський коксовий завод" було прийнято рішення про виділ з цього Товариства двох приватних акціонерних товариств - ПрАТ "Слобожанський коксовий завод" та ПрАТ "Коксолит".

Цими ж зборами також прийнято рішення про конвертацію частини акцій ПрАТ "Харківський коксовий завод" в кількості 360 штук в акції ПрАТ "Слобожанський коксовий завод" (180 штук) і ПрАТ "Коксолит" (180 штук).

17 листопада 2015 року НКЦПФР прийняла два рішення: №1863 "Щодо реєстрації випуску акцій Приватного акціонерного товариства "Слобожанський коксовий завод"" та рішення №1864 "Щодо реєстрації випуску акцій Приватного акціонерного товариства "Коксолит"".

На підставі зазначених рішень видані тимчасове свідоцтво про реєстрацію випуску акцій від 17 листопада 2015 року №135/1/2015-Т ПрАТ "Слобожанський коксовий завод" та тимчасове свідоцтво про реєстрацію випуску акцій від 17 листопада 2015 року №136/1/2015-Т ПрАТ "Коксолит".

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із правомірності рішення суб'єкта владних повноважень та видачі на його підставі свідоцтв про реєстрацію випуску акцій ПрАТ "Слобожанський коксовий завод" та ПрАТ "Коксолит".

Така правова позиція судів першої та апеляційної інстанції є частково правильною з огляду на таке.

Згідно з положеннями статті 82 Закону України "Про акціонерні товариства" протягом 30 днів з дати прийняття загальними зборами рішення про припинення акціонерного товариства шляхом поділу, перетворення, а також про виділ, а в разі припинення шляхом злиття або приєднання - з дати прийняття відповідного рішення загальними зборами останнього з акціонерних товариств, що беруть участь у злитті або приєднанні, товариство зобов'язане письмово повідомити про це кредиторів товариства і опублікувати в офіційному друкованому органі повідомлення про ухвалене рішення.

Кредитор, вимоги якого до акціонерного товариства, діяльність якого припиняється внаслідок злиття, приєднання, поділу, перетворення або з якого здійснюється виділ, не забезпечені договорами застави чи поруки, протягом 20 днів після надіслання йому повідомлення про припинення товариства може звернутися з письмовою вимогою про здійснення на вибір товариства однієї з таких дій: забезпечення виконання зобов'язань шляхом укладення договорів застави чи поруки, дострокового припинення або виконання зобов'язань перед кредитором та відшкодування збитків, якщо інше не передбачено правочином між товариством та кредитором.

Рішенням НКЦПФР від 09 квітня 2013 року №520 "Про затвердження Порядку здійснення емісії та реєстрації випуску акцій акціонерних товариств, які створюються шляхом злиття, поділу, виділу чи перетворення або до яких здійснюється приєднання" (зареєстроване у Міністерстві юстиції України 21 травня 2013 року за №795/23327) затверджено Порядок здійснення емісії та реєстрації випуску акцій акціонерних товариств, які створюються шляхом злиття, поділу, виділу чи перетворення або до яких здійснюється приєднання (далі - Порядок № 520).

Пунктом 5 розділу ІІ цього Порядку визначено порядок здійснення процедури емісії акцій акціонерного товариства, що створюється внаслідок виділу з акціонерного товариства.

Так, відповідно до підпунктів 5.5, 5.7 та 5.8 розділу ІІ Порядку № 520 такий порядок, серед іншого, включає: письмове повідомлення кредиторів про прийняття рішення про виділ акціонерним товариством, з якого здійснюється виділ, протягом 30 днів з дати прийняття рішення про виділ; отримання письмових вимог кредиторів, вимоги яких до акціонерного товариства, з якого здійснюється виділ, не забезпечені договорами застави чи поруки, протягом строку, передбаченого статтею 82 Закону України "Про акціонерні товариства"; задоволення вимог кредиторів, заявлених до акціонерного товариства, з якого здійснюється виділ, відповідно до частини другої статті 82 Закону України "Про акціонерні товариства".

Отже, чинне законодавство передбачає право кредитора на звернення до товариства, з якого здійснюється виділ, з письмовою вимогою про задоволення вимог кредитора та обов'язок товариства задовольнити такі вимоги лише щодо кредиторів, вимоги яких не забезпечені договорами застави чи поруки.

Судами першої та апеляційної інстанції не встановлено, що вимоги ПАТ "Сбербанк" до ПрАТ "Харківський коксовий завод" є незабезпеченими договорами застави чи поруки.

Окрім того, у відповідності до положень статей 520, 553, 554, 586, 1054 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором.

Заставодавець має право користуватися предметом застави відповідно до його призначення, у тому числі здобувати з нього плоди та доходи, якщо інше не встановлено договором і якщо це випливає із суті застави.

Заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Заставодавець має право заповідати заставлене майно. Правочин, яким обмежується право заставодавця заповідати заставлене майно, є нікчемним.

Заставодержатель має право користуватися переданим йому предметом застави лише у випадках, встановлених договором. За договором на заставодержателя може бути покладений обов'язок здобувати з предмета застави плоди та доходи. м поруки.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

У відповідності до статті 56 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання - це господарська організація, яка може бути утворена за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і фізичних осіб шляхом заснування нової господарської організації, злиття, приєднання, виділу, поділу, перетворення діючої (діючих) господарської організації (господарських організацій) з додержанням вимог законодавства.

Суб'єкти господарювання можуть утворюватися шляхом примусового поділу (виділу) діючого суб'єкта господарювання за розпорядженням антимонопольних органів відповідно до антимонопольно-конкурентного законодавства України.

Створення суб'єктів господарювання здійснюється з додержанням вимог антимонопольно-конкурентного законодавства.

Суб'єкт господарювання може створюватися та діяти на підставі модельного статуту, затвердженого Кабінетом Міністрів України, що після його прийняття учасниками стає установчим документом.

Якщо суб'єкт господарювання створюється та діє на підставі модельного статуту в рішенні про його створення, яке підписується усіма засновниками, зазначаються відомості про його найменування, мету і предмет господарської діяльності, а також інформація про провадження діяльності на основі модельного статуту.

За приписами статті 82 Закону України "Про акціонерні товариства" протягом 30 днів з дати прийняття загальними зборами рішення про припинення акціонерного товариства шляхом поділу, перетворення, а також про виділ, а в разі припинення шляхом злиття або приєднання - з дати прийняття відповідного рішення загальними зборами останнього з акціонерних товариств, що беруть участь у злитті або приєднанні, товариство зобов'язане письмово повідомити про це кредиторів товариства і опублікувати в офіційному друкованому органі повідомлення про ухвалене рішення. Публічне товариство зобов'язане також повідомити про прийняття такого рішення кожну фондову біржу, на якій воно пройшло процедуру лістингу.

Кредитор, вимоги якого до акціонерного товариства, діяльність якого припиняється внаслідок злиття, приєднання, поділу, перетворення або з якого здійснюється виділ, не забезпечені договорами застави чи поруки, протягом 20 днів після надіслання йому повідомлення про припинення товариства може звернутися з письмовою вимогою про здійснення на вибір товариства однієї з таких дій: забезпечення виконання зобов'язань шляхом укладення договорів застави чи поруки, дострокового припинення або виконання зобов'язань перед кредитором та відшкодування збитків, якщо інше не передбачено правочином між товариством та кредитором. У разі якщо кредитор не звернувся у строк, передбачений цією частиною, до товариства з письмовою вимогою, вважається, що він не вимагає від товариства вчинення додаткових дій щодо зобов'язань перед ним.

Злиття, приєднання, поділ, виділ або перетворення не можуть бути завершені до задоволення вимог, заявлених кредиторами.

Якщо розподільний баланс або передавальний акт не дає можливості визначити до кого з правонаступників перейшло зобов'язання або чи залишилося за ним зобов'язаним товариство, з якого був здійснений виділ, правонаступники та товариство, з якого був здійснений виділ, несуть солідарну відповідальність за таким зобов'язанням.

Разом з тим, у відповідності до вимог статті 17 Закону України "Про заставу" заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Аналіз вказаних нормативних актів свідчить про те, що їхні положення стосуються правовідносин виключно між позивачем, третьою особою та акціонерами третьої особи, і не поширюються на коло прав, обов'язків та компетенцію відповідача.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно частини другої статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАС України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Правові акти індивідуальної дії - це рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації. Право оскаржити акт індивідуальної дії мають особи, щодо яких його застосовано.

Оскаржувані рішення відповідача щодо реєстрації випуску акцій ПрАТ "Слобожанський коксовий завод" та ПрАТ "Коксолит" є актом індивідуальної дії, який застосовано лише до конкретно визначеного кола осіб, якими є вказані Підприємства.

Водночас, із змісту оскаржуваного рішення Комісії не вбачається, що це рішення застосовано безпосередньо до позивача і що воно тягне за собою для позивача певні права та/або виконання ним тих чи інших обов'язків.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій не допущено порушень норм матеріального права при вирішенні позовних вимог у частині визнання протиправними та скасувати рішення НКЦПФР від 17 листопада 2015 року щодо реєстрації випуску акцій ПрАТ "Слобожанський коксовий завод" та щодо реєстрації випуску акцій ПрАТ "Коксолит" і їхні рішення у цій частині є законними і обгрунтованими.

Разом з тим, колегія суддів вказує й на таке.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Свідоцтва про реєстрацію акцій, правомірність яких, є предметом розгляду у цій справі, не є актами в розумінні КАС України, які регулюють відносини з випуску, реєстрації, обігу цінних паперів, а є лише документами, які свідчать про факт реєстрації випуску акцій емітента.

З огляду на це спір у частині скасування тимчасових свідоцтв про реєстрацію випуску акцій не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню у відповідності до положень КАС України.

За таких обставин, судові рішення судів першої та апеляційної інстанції у відповідній частині позовних вимог підлягають скасуванню, провадження - закриттю.

Щодо доводів касаційної скарги про порушення судами норм процесуального права, колегія суддів виходить з такого.

Порушення судами частини третьої статті 71 КАС України обґрунтовується відмовою з боку судів першої та апеляційної інстанцій витребувати документи, на підставі яких відповідачем приймались оскаржувані рішення про реєстрацію випуску акцій, та здійснювалась видача тимчасових свідоцтв про реєстрацію випуску акцій.

На думку позивача без дослідження цих документів та надання їм належної правової оцінки оскаржувані рішення судів є незаконним та необґрунтованими.

Колегія суддів не може погодитися з доводами касаційної скарги в цій частині, оскільки обставини, які позивач просив встановити шляхом витребування доказів від відповідача, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність порушеного права позивача оскаржуваними рішеннями відповідача як актами індивідуальної дії.

У відповідності до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 220, 2211, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод", про визнання протиправним та скасування рішення у частині та скасування тимчасових свідоцтв про реєстрацію випуску акцій у частині позовних вимог про скасування тимчасових свідоцтв про реєстрацію випуску акцій скасувати і провадження у цій частині закрити.

Урешті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року у цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.