Справа № 488/4723/16-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 488/4723/16-а

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Селіщева Л.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Потапчука В.О.

суддів Семенюка Г.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва на постанову Корабельного районного суду міста Миколаєва від 14 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва, уточнивши який просив: - визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва щодо відмови у перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; - визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва від 16.12.2016 року № 56/2, яким вирішено вважати недоцільним проведення ОСОБА_2 перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці; - зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва провести ОСОБА_2 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.12.2016 року з урахуванням розміру, вказаного у довідці № 8-11/64/2016 від 05.12.2016 року про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої апеляційним судом Миколаївської області.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що постанова винесена з порушенням норм матеріального права у звязку з чим апелянт, просить скасувати постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Справа розглядається в порядку п.3 ч.1 ст.197 КАС України в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга пенсійного органу не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи заявлені позивачем вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обмеження щодо грошового утримання судді у відставці є неприпустимим з огляду на положення норм Конституції України та рішень Конституційного суду з цього питання.

Колегія суддів вважає правильним такий висновок суду першої інстанції виходячи з наступного.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 23.09.2016 року позивача було звільнено з посади судді Апеляційного суду Миколаївської області на підставі постанови Верховної ради України № 1515-VIII від 08 вересня 2016 року у відставку.

03 листопада 2016 року відповідач повідомив ОСОБА_2М про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання з 24 вересня 2016 в розмірі 21436,80 грн.

У звязку з тим, що з 01 грудня 2016 року змінилося грошове утримання суддів, які працюють на відповідних посадах до 28160,00 грн, ОСОБА_2,05.12.2016 року звернувся до пенсійного органу з заявою про перерахунок щомісячного довічного утримання.

20 грудня 2016 року позивачем отримано відповідь від пенсійного органу про відмову у перерахунку пенсії.

Дана відмова обґрунтована тим, що максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання не може перевищувати 10740,00 грн, а сума довічного утримання позивача більша за цей розмір, а тому, позивачу відмовлено у перерахунку з урахуванням ч.4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII та на підставі наданої позивачем довідки №8-11/64/2016 від 05.12.2016 року в звязку з недоцільністю його проведення.

Колегія суддів вирішуючи справу по суті виходить з наступного.

Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй (стаття 1, частини перша, друга статті 8 Основного Закону України).

Відповідно до Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 6, частина друга статті 19).

Згідно з Конституцією України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; правосуддя здійснюють професійні судді та, у визначених законом випадках, народні засідателі і присяжні; виключно законами України визначається статус суддів (частина перша статті 55, пункт 14 частини першої статті 92, частина перша статті 127).

Право кожного на судовий захист є однією з конституційних гарантій реалізації інших прав і свобод, захисту їх від порушень і протиправних посягань (підпункт 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 2015 року N 3-рп/2015).

За частиною першою статті 126 Основного Закону України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Незалежність як складова конституційного статусу суддів гарантується Конституцією України і забезпечується, зокрема, особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади, забороною впливу на них у будь-який спосіб, захистом професійних інтересів суддів, підкоренням судді лише закону при здійсненні правосуддя, державним фінансуванням та належними умовами для функціонування судів і діяльності суддів шляхом визначення у Державному бюджеті України окремо видатків на утримання судів, притягненням винних осіб до юридичної відповідальності за неповагу до суду і судді, здійсненням суддівського самоврядування (пункт 27 частини першої статті 85, частини друга, четверта, п'ята статті 126, частини третя, четверта, шоста статті 127, стаття 128, частини перша, п'ята статті 129, стаття 130, пункт 1 частини першої статті 131 Основного Закону України). Професійні судді не можуть належати до політичних партій та профспілок, брати участь у будь-якій політичній діяльності, мати представницький мандат, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу, крім наукової, викладацької та творчої (частина друга статті 127 Конституції України).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід'ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов'язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя (рішення від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, від 1 грудня 2004 року N 19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу, від 11 жовтня 2005 року N 8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання, від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 у справі щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України, від 3 червня 2013 року N 3-рп/2013 у справі щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці).

Гарантії незалежності суддів встановлено у статтях 48, 52 розділу III, статті 117 розділу VII, розділах IX, X Закону N 2453 в редакції Закону N 192, зі змісту яких вбачається, що однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України.

Конституційний Суд України визнавав неконституційними положення законів України щодо зниження розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позбавлення суддів можливості подальшого перерахунку розміру такого утримання; припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання на період роботи суддів у відставці на певних посадах, а також встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання (пункт 2 резолютивної частини Рішення від 3 червня 2013 року N 3-рп/2013.

Колегія суддів дослідивши підстави для відмови позивачу у перерахунку щомісячного грошового забезпечення зазначає, що посилання пенсійних органів на зміни у законодавстві, а саме на набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року та втрату чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453VII від 07.07.2010 року, на Закон України « Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI є недопустимим з огляду на вищевказані багаточисленні рішення Конституційного суду України, якими встановлено безумовну гарантію щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та неможливість обмеження права подальшого перерахунку розміру такого утримання.

За таких обставин колегія суддів вважає правильною позицію суду першої інстанції щодо визнання протиправною відмову пенсійного органу у перерахунку ОСОБА_2 ( судді у відставці) розміру щомісячного грошового забезпечення у звязку зі збільшенням розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів ,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва залишити без задоволення, а постанову Корабельного районного суду міста Миколаєва від 14 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя доповідач: Потапчук В.О.

Суддя: Шеметенко Л.П.

Суддя: Семенюк Г.В.