Справа № 810/5195/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2017 року м. Київ К/800/66449/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Калашнікової О.В.,

Єрьоміна А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2014 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Сяйво» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ТДВ «СК «Сяйво» (далі - Товариство) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг) про визнання протиправним та скасування розпорядження «Про тимчасове зупинення (обмеження) дії ліцензії ТДВ «СК «Сяйво» на провадження страхової діяльності» від 10 липня 2014 року № 2100 (далі - розпорядження № 2100).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, а позов задоволено.

Не погодившись із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, Нацкомфінпослуг звернулось до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просила його скасувати.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23 травня 2014 року керівником Нацкомфінпослуг видано доручення № 70/13-14 на проведення позапланової виїзної перевірки Товариства.

28 травня 2014 року посадовими особами Нацкомфінпослуг складено акт про відсутність СК «Сяйво» за місцезнаходженням.

Актом зафіксовано, що на дверях офісу № 5, що розташований по вул. Київський шлях 153-А, у м. Бориспіль, Київської області, присутня вивіска з назвою СК «Сяйво» та телефоном, зазначеним в Державному реєстрі фінансових установ. Разом з тим, зі слів працівників інших організацій, співробітники позивача не з'являлись останні декілька місяців.

Приймаючи до уваги, що інформації щодо зміни місцезнаходження СК «Сяйво» до Нацкомфінпослуг не надходило, відповідач дійшов висновку про те, що позивач не знаходиться за адресою, яка міститься в Державному реєстрі фінансових установ.

Листом від 29 травня 2014 року № 4478/13-8 позивачу направлено другий примірник доручення на проведення позапланової виїзної перевірки та запит про надання інформації та документів від 28 травня 2014 року № 70/13-14/1.

Цим запитом СК «Сяйво» пропонувалось у строк 5 робочих днів надати для перевірки копії документів та необхідну інформацію.

16 червня 2014 року відповідачем складено акт позапланової перевірки Товариства.

Згідно з висновками цього акту позивачем порушено пункт 5.2 Правил проведення перевірок (інспекцій) Нацкомфінпослуг внаслідок неподання інспекційній групі документів для проведення перевірки.

17 червня 2014 року Нацкомфінпослуг отримано лист № 1606/16, яким позивач надав копії документів та запитувану інформацію.

У цей же день відповідачем складено акт про порушення законодавства про фінансові ринки № 782/13-15/13/8 згідно з яким Товариство систематично порушує законодавство про фінансові послуги та відсутнє за місцезнаходженням.

За результатами розгляду справи про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг Нацкомфінпослуг прийнято розпорядження № 2100, яким тимчасово зупинено дію ліцензій позивача на провадження страхової діяльності у формах: обов'язкового страхування відповідальності суб'єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків при перевезенні небезпечних вантажів; обов'язкового особистого страхування працівників відомчої та сільської пожежної охорони і членів добровільних пожежних дружин; обов'язкового страхування цивільної відповідальності суб'єктів господарювання за шкоду, яку може бути заподіяно пожежами та аваріями на об'єктах підвищеної небезпеки; добровільного страхування вантажів та багажу; добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ; добровільного страхування кредитів; добровільного страхування майна; добровільного страхування наземного транспорту; добровільного страхування відповідальності перед третіми особами; добровільного страхування фінансових ризиків; добровільного страхування виданих гарантій та прийнятих гарантій.

Цим же розпорядженням позивачу заборонено укладати договори із споживачами фінансових послуг щодо видів фінансових послуг, зазначених у ліцензіях, дія яких зупиняється.

Вказані заходи впливу застосовані у зв'язку з установленим перевіркою фактом відсутності страховика за місцезнаходженням, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та/або Державному реєстрі фінансових установ, а також ненаданням інспекційній групі документів для проведення перевірки, повної та достовірної інформації щодо діяльності об'єкта нагляду у сфері надання ним фінансових послуг.

Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване розпорядження Нацкомфінпослуг є законним і скасуванню не підлягає.

Скасувавши рішення суду першої інстанції та задовольнивши позов, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване розпорядження винесено з порушенням норм чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком апеляційного суду.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 2664-III) у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, Нацкомфінпослуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Пунктом 4 частини першої статті 20 цього Закону встановлено, що державне регулювання діяльності з надання фінансових послуг здійснюється, зокрема, шляхом застосування уповноваженими державними органами заходів впливу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 Закону № 2664-III Нацкомфінпослуг, може тимчасово зупиняти або анулювати ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону № 2664-III порядок та умови застосування заходів впливу встановлюються законами України та нормативно-правовими актами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2.1 Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20 листопада 2012 року № 2319 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2112/22424; далі - Положення), Нацкомфінпослуг може тимчасово зупиняти (обмежувати) або анулювати (відкликати) ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг.

За приписами пункту 2.5 Положення рішення про тимчасове зупинення (обмеження) дії ліцензії на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг оформляється у вигляді письмового розпорядження Нацкомфінпослуг, яким особі забороняється укладати договори зі споживачами фінансових послуг щодо зазначеного в рішенні виду (видів) фінансових послуг із можливістю подальшого поновлення дії ліцензії.

Пункт 7.1 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28 серпня 2003 року № 40 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 вересня 2003 року за № 805/8126; далі - Ліцензійні умови), визначає тимчасове зупинення (обмеження) дії ліцензії, як тимчасове позбавлення страховика права на провадження страхової діяльності.

Згідно з пунктом 7.2 Ліцензійних умов підставами для тимчасового зупинення (обмеження) дії ліцензії, зокрема, є установлений перевіркою факт відсутності страховика за місцезнаходженням, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та/або Реєстрі, та/або неповідомлення страховиком про зміну свого місцезнаходження Нацкомфінпослуг у строки, визначені законодавством; недопуск інспекційної групи до проведення перевірки (інспекції) страховика та/або ненадання на запит інспекційної групи у визначений нею строк документів та інформації, що стосуються предмета перевірки та необхідних для проведення перевірки (інспекції).

Пунктом 2.1 Положення передбачено, що повноваження Нацкомфінпослуг щодо обмеження або відкликання ліцензії страховика на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг реалізуються відповідно до Закону України «Про страхування».

З наведеного випливає, що Нацкомфінпослуг наділена повноваженнями щодо тимчасового зупинення (обмеження) дії ліцензії, однак стосовно страховиків ці повноваження реалізуються з урахуванням спеціального закону, яким є Закон України «Про страхування».

Пунктом 4 частини першої статті 37 Закону України від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР) встановлено, що уповноважений орган має право видавати приписи страховикам про усунення виявлених порушень вимог законодавства про страхову діяльність, а у разі їх невиконання зупиняти чи обмежувати дію ліцензій цих страховиків до усунення виявлених порушень або приймати рішення про відкликання ліцензій та виключення з державного реєстру страховиків (перестраховиків).

Аналогічні приписи містить і підпункт 19 пункту 6 Положення про Нацкомфінпослуг, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року № 1070/2011, зокрема, Нацкомфінпослуг для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право видавати страховикам приписи про усунення виявлених порушень законодавства з питань страхової діяльності, а в разі невиконання таких приписів зупиняти чи обмежувати до усунення виявлених порушень дію ліцензій зазначених страховиків, приймати рішення про відкликання ліцензій та виключення страховиків з Державного реєстру фінансових установ.

Згідно з пунктом 2 Розділу V Прикінцеві положення Закону № 85/96-ВР до приведення законодавства у відповідність з цим Законом закони та інші нормативно-правові акти застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону, з урахуванням абзацу шостого пункту 10 цього розділу.

За вказаних обставин, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що застосування Нацкомфінпослуг до страховиків адміністративно-господарської санкції у вигляді зупинення дії ліцензії можливе лише за умови попередньої видачі припису про усунення виявлених порушень вимог законодавства про страхову діяльність.

Таким чином, колегія суддів, керуючись частиною першою статті 224 КАС України, приходить до висновку, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 220-1, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді