Справа № 816/1581/16
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 р.Справа № 816/1581/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08.02.2017р. по справі № 816/1581/16

за позовом ОСОБА_1

до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області

про визнання протиправною бездіяльності,

ВСТАНОВИЛА:

19.09.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність посадових осіб управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, щодо порушення Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413, в частині подання на розгляд комісії, утвореної Міністерством внутрішніх справ України, документів згідно цього Порядку, які є підставою для надання йому статусу учасника бойових дій.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.02.2017 р. задоволено позов.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, в звязку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08.02.2017 р. та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 20.08.2014 р. «Про затвердження Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Також апелянт посилається на порушення позивачем, передбаченого Кодексом адміністративного судочинства України, строку звернення до суду та зазначає, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.02.2017 р. безпідставно відмовлено у задоволенні заяви відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справ України з 23.09.2002 р. до 06.11.2015 р.

Наказом т.в.о. начальника УМВС у Полтавській області від 16.12.2014 року № 592 о/с дск для виконання завдань, визначених Законом України "Про боротьбу з тероризмом", несення служби по охороні громадського порядку в районах проведення АТО та на виконання вимог Наказу МВС України від 09.07.2014 р. № 1253 о/с дск, старшого прапорщика міліції ОСОБА_1, помічника оперативного чергового чергової частини штабу Ленінського районного відділу Полтавського міського управління (М-180435) відряджено з 17 грудня 2014 року по 17 січня 2015 року до м. Краматорськ, Донецької області (а.с. 69).

Наказом т.в.о. начальника УМВС у Полтавській області від 16.01.2015 р. № 17 о/с дск продовжено до 20 січня поточного року перебування у відрядженні ОСОБА_1 (а.с. 70).

Згідно довідки від 06.11.2015 року № 5793/Бх, ОСОБА_1 в період з 17.12.2014 р. по 21.01.2015 р. брав участь у антитерористичній операції забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції (а.с. 62).

Супровідним листом Управлінням кадрового забезпечення управління МВС України в Полтавській області від 06.11.2015 р. № 1/12-46/дск до Департаменту кадрового забезпечення МВС України направлені документи, які відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 20.08.2014 р. є підставою для надання статусу учасника бойових (а.с. 23).

Позивач вважає протиправною бездіяльність посадових осіб УМВС у Полтавській області, щодо порушення Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення № 413, у частині неподання на розгляд комісії документів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій у строк визначений Порядком, у зв'язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду своєчасно, Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області допущено протиправну бездіяльність щодо вчасного подання необхідних документів для надання позивачу статусу учасника бойових дій, а томуи позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таке законодавче обмеження строку оскарження, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після спливу таких строків відносини вважаються стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява N 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Підсумовуючи вказане, колегія суддів вважає, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Судовим розглядом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 06.11.2015 року Управлінням кадрового забезпечення управління МВС України в Полтавській області до Департаменту кадрового забезпечення МВС України були направлені документи ОСОБА_1 для надання статусу учасника бойових дій, за результатами розгляду яких Рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій № 2/І/ХVІІ/73 від 11.02.2016 року позивачу наданий статус учасника бойових дій, проте, з цим позовом ОСОБА_1 звернувся до суду лише 19.09.2016 р., тобто більше ніж через 10 місяців з закінчення порушення. Позивачем не зазначено будь яких підстав для визнавання поважними причин пропуску ним шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Згідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно ч. 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених статтею 155 цього Кодексу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 08.02.2017 р. підлягає скасуванню, а позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 41, 155, 160, 167, 195, 196, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08.02.2017р. по справі № 816/1581/16 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлений 21.04.2017 р.