Справа № 540/211/17
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2017 р.Справа № 540/211/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 16.03.2017р. по справі № 540/211/17

за позовом ОСОБА_1

до Михайлівської сільської ради Машівського району

про скасування рішення від 08.11.2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до Машівського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Михайлівської сільської ради Машівського району (далі - відповідач), в якому просив: визнати незаконним та скасувати рішення №224 чотирнадцятої позачергової сесії сьомого скликання Михайлівської сільської ради "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільської ради" в частині відмови в передачі в приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 та зобов'язати Михайлівську сільську раду у спосіб, порядок та строк, передбачений чинним законодавством України, розглянути на черговому засіданні сесії сільської ради заяву ОСОБА_1 від 04.11.2016 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,50 га в с. Михайлівка на території Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області.

16 березня 2017 року ухвалою Машівського районного суду Полтавської області у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 відмовлено.

Роз'яснено позивачу право на звернення з відповідною заявою до суду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 16.03.2017 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Позивач та відповідач надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 18.04.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з приписів п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, відповідно до якої суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України (далі - ЗК) передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (частина перша статті 116 ЗК).

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Положеннями Земельного кодексу України встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність та органи, уповноважені розглядати ці питання, за результатами розгляду яких органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Вказана позиція узгоджується з правовими висновками Верховного суду України (постанова від 07.06.2016 року № 820/3507/15).

Також, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 року № 10-рп/2010, положення пунктів "а", "б", "в", "г" ст. 12 Земельного кодексу у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень.

Положення п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Отже, висновок суду першої інстанції у справі, що розглядається, про те, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення не здійснював владні управлінські функції, ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права, оскільки в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Посилання суду першої інстанції на правові висновки ВСУ по справам № 6-2554цс16 від 14.12.2016р. та 6-1403цс16 від 09.11.2016р. є невірними, оскільки по цим справам обставини не аналогічні обставинам по цій справі.

Так, по справі № 6-2554цс16 від 14.12.2016р. Київська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з позовом до позивача, третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, про приведення до попереднього стану квартири, посилаючись на те, що відповідачка є власником зазначеної квартири й здійснює її незаконну самочинну реконструкцію - добудову зі збільшенням площі квартири.

По справі №6-1403цс16 від 09.11.2016р. Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася з позовом про зобов'язання особи демонтувати самочинно збудований гараж за власний рахунок та за зустрічним позовом особа просила визнати незаконним та скасувати розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 26 серпня 2011 року та визнати за нею право власності на самочинно збудований гараж.

З урахуванням викладеного, виходячи з предмету спірних правовідносин, колегія суддів вказує на помилковість висновку суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача в спірних правовідносинах визначальних ознак суб'єкта владних повноважень у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України,

Виходячи з вищезазначеного, суд першої інстанції неправомірно відмовив у відкритті провадження по вказаній справі, чим порушив при винесенні рішення норми процесуального права, тому ухвала від 16.03.2017 р. підлягає скасуванню на підставі п.4 ч. 1 ст. 204 Кодексу адміністративного судочинства України, а справа - поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199,п.4 ч. 1 ст. 204, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 16.03.2017р. по справі № 540/211/17 скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Михайлівської сільської ради Машівського району про скасування рішення від 08.11.2016 року направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в силу ч. 2 ст. 211 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 20.04.2017 р.