Справа № 823/615/17
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

21 квітня 2017 року справа № 823/615/17

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Рідзель О.А., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Уманського головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

встановив:

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) до Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Уманського головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії старшого державного виконавця Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Уманського головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа №705/817/13-к; 1-кп/705/55/13, виданого 21.01.2014 Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди в сумі 101 412 грн 12 коп. солідарно;

скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.09.2016 у виконавчому провадженні №42396225, винесену старшим державним виконавцем Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Уманського головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа №705/817/13-к; 1-кп/705/55/13, виданого 21.01.2014 Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди в сумі 101 412 грн 12 коп. солідарно.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку, що даний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

З матеріалів позовної заяви суддею встановлено, що вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі №705/817/13-к; 1-кп/705/55/13 від 20.12.2013, який набрав законної сили 20.01.2014, цивільний позов ОСОБА_4 частково та стягнуто солідарно, з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_4 матеріальну та моральну шкоду на загальну суму 101 412 грн 12 коп.

14.09.2016 старшим державним виконавцем Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Уманського головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа виданого на виконання вказаного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 4 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Одночасно, суддя зазначає, що підстави, порядок звернення та розгляду цивільного позову в кримінальному процесі передбачені статтею 128 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, відповідно до частин четвертої та пятої цієї статті форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які предявляються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у звязку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Тобто інститут цивільного позову у кримінальному провадженні є суміжним з позовним провадженням, врегульованим Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог статей 383, 384 Цивільного процесуального кодексу України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Крім того, згідно з вимогами частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикції адміністративних судів у такій категорії справ.

Таким чином, даний спір відповідно до положень зазначених вище норм Цивільного процесуального кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки він має розглядатися в порядку цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ.

Дана правова позиція узгоджується з позицією висловленою Верховним Судом України у постановах від 22.02.2017 по справі № 6-2946цс16, від 16.11.2016 по справі 6-931цс16, від 07.06.2016 по справі 6-48цс13.

Абзацом 2 частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Одночасно, суддя зазначає, що ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.02.2017 закрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та постанови старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області щодо накладення арешту на майно боржника і оголошення заборони на його відчуження, оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою у виконавчому провадженні щодо виконання судового рішення, яке було ухвалене в порядку Кримінального процесуального кодексу України, а не Цивільного процесуального кодексу України.

Однак, Уманський міськрайонний суд Черкаської області належним чином не визначив характер спору, субєктний склад правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог, тобто суд не надав правової оцінки предметної підсудності вказаного позову.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» встановлено, що Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Порушення правил предметної підсудності є підставою для скасування рішень судів нижчих інстанцій з направленням справи на новий розгляд до належного суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 6 цієї статті суддя зазначає, що розгляд зазначеного спору віднесений до юрисдикції цивільного суду в порядку цивільного судочинства.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 107, 109, 160, 165, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Уманського головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови.

Розяснити позивачеві, що розгляд даного спору віднесений до юрисдикції місцевого загального суду в порядку передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Копію ухвали надіслати позивачеві, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Розяснити позивачеві, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.А. Рідзель