Справа № 127/24731/16-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/24731/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Волошин С.В.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

18 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Білоуса О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Любарець І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - публічне акціонерне товариство "Теплий дім" про визнання дій неправомірними і зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міністерства доходів і зборів у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2016 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2016 року - без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач 06.04.2016 року звернувся до управління ПФ України у м. Вінниці із заявою про призначення йому пільгової пенсії.

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_2 він працював:

- З 27.07.1977 року по 22.10.1977 року на посаді монтажника-висотника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 4 розряду в «Мелитопольськом управлении «Стальконструкция» 2 міс.27 днів;

- З 12.05.1980 року по 06.02.1985 року на посаді монтажника з/б конструкцій 4 розряду у Вінницькому управлінні механізації будівництва комбінату «Вінницяпромбуд» 4 роки 8 місяців 26 днів;

- З 14.02.1985 року по 10.05.1988 року на посаді монтажника з/б конструкцій 4 розряду в тресті «Вінницяпромбуд» Вінницького управлінні механізації будівництва 3 роки 2 місяці 25 днів;

- З 11.05.1988 року по 31.12.1988 року на посаді монтажника з/б конструкцій 4 розряду в Управлінні механізації будівництва 7 місяців 21 день;

-З 02.01.1989 року по 16.02.1998 року на посаді монтажника з/б конструкцій у Вінницькому комбінаті будівельних конструкцій 9 років 1 місяць 14 днів;

-З 18.02.1998 року по 31.08.2000 року на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 5 розряду на Південно-Західних магістральних електричних мережах 2 роки 6 місяців 11 днів;

-З 01.09.2000 року по 31.05.2006 року на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 5 розряду у ВСП «Енергорембудсервіс 5 років 9 місяців (а.с.8-10).

Згідно розпорядження №807662 від 13.06.2016 року УПФУ у м. Вінниці позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують право на пенсію на пільгових умовах, в якому зазначено, що загальний стаж ОСОБА_2 складає 38 років 10 місяців 21 день.

03.03.2015 року ПАТ «Теплий Дім» видало довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, якою підтверджується робота позивача на посаді монтажника по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій, зазначеної в Списку №2, з 02.01.1989 року по 16.02.1998 року (9 років 1 місяць 14 днів).

Згідно акту зустрічної перевірки довідки про підтвердження пільгового характеру роботи від 05.05.2016 року, атестація робочого місця (посади монтажника по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій) у ПАТ «Теплий Дім» проведена в 1993 році відповідно наказу №265 від 30.12.1993 (а.с.39-41). В цьому ж акті зазначено, що підприємство в 1993-1995 роках працювало не ритмічно, в о/р по нарахуванню заробітної плати за 1996-1998 роках зарплата відсутня і кількість відпрацьованих днів встановити неможливо.

Тобто, підставою для відмови в призначенні пільгової пенсії позивачу стало відсутність атестації робочих місць за період його роботи до 1992 року та відсутність підтверджуючих пільговий стаж роботи документів за час роботи в ПАТ «Теплий Дім» (правонаступник Вінницького комбінату будівельних конструкцій).

Проведення атестації робочих місць за списками №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників було передбачено положеннями статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ.

Проте Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці було затверджено постановою Кабінету Міністрів України лише 21 серпня 1992 року, а тому роботи, професії та посади, передбачені зазначеними списками, за період до 21 серпня 1992 року мають бути враховані при призначенні пільгових пенсій без результатів атестації робочих місць.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 27.07.1977 року по 22.10.1977 року на посаді монтажника-висотника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 4 розряду в «Мелитопольськом управлении «Стальконструкция» (2 міс.27 днів), з 12.05.1980 року по 06.02.1985 року на посаді монтажника з/б конструкцій 4 розряду у Вінницькому управлінні механізації будівництва комбінату «Вінницяпромбуд» (4 роки 8 місяців 26 днів), з 14.02.1985 року по 10.05.1988 року на посаді монтажника з/б конструкцій 4 розряду в тресті «Вінницяпромбуд» Вінницького управлінні механізації будівництва (3 роки 2 місяці 25 днів), з 11.05.1988 року по 31.12.1988 року на посаді монтажника з/б конструкцій 4 розряду в Управлінні механізації будівництва (7 місяців 21 день), 02.01.1989 року по 21.02.1991 року на посаді монтажника з/б конструкцій у Вінницькому комбінаті будівельних конструкцій (2 роки 1 місяць 20 днів), загальною тривалістю 10 років 10 місяців днів підлягають до зарахування в якості пільгового стажу.

Пільговий стаж роботи до 21.08.1992 року (час вступу в силу Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці) в розумінні статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є достатнім для призначення пільгової пенсії згідно ст.13 ЗУ Про пенсійне забезпечення. Крім того, довідка №16, що видана ПАТ "Теплий дім" підтверджує проведення атестації посади, на якій працював позивач, та період роботи позивача з 21.08.1992 року по 16.02.1998 року теж підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Таким чином пільговий стаж роботи позивача перевищує необхідні 7 років та 6 місяців, а тому його вимога з призначення йому пенсії на пільгових умовах є законною.

Відповідно до ст. 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України забезпечує здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції Україниі законів, актів Президента України.

Як встановлено ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У відповідності зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у старості. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Як передбачено ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні судом перевірено: чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст.69, 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободі в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищезазначені обставини справи, а також наявність відповідних в трудовій книжці позивача записів та інших доказів по справі, які підтверджують пільговий характер роботи та професію позивача, приймаючи до уваги наявність пільгового стажу, суд, дійшов висновку про неправомірність дій управління пенсійного фонду України у м. Вінниці щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії на пільгових умовах.

Враховуючи встановлені судом факти, суд вбачає неправомірні дії з боку Пенсійного фонду України у м. Вінниці, яке діяло в порушення норм чинного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 19 Конституції України, в якій зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже в бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови у призначенні пенсії позивачу є порушенням чинного законодавства.

Відповідно ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України в резолютивній частині постанови зазначається, зокрема, про розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 94 зазначеного Кодексу, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа

Абзацом 3 пункту 26 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845, встановлено, що судові витрати, штрафні санкції безспірно списуються за відповідним кодом економічної класифікації видатків бюджету.

Враховуючи положення наведених вище правових норм, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про здійснення відшкодування позивачу судових витрат, які підлягають обов'язковому стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., які підлягають обов'язковому стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про необхідність зміни постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2017 року шляхом заміни в резолютивній частині абзацу 4 наступного змісту: «Присудити на користь ОСОБА_2, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., які підлягають обов'язковому стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.» на абзац 4 наступного змісту: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 551,20 грн.».

Відповідно до ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема змінити постанову суду.

За ч.1 ст.201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції по суті правильно вирішив справу, однак із помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - публічне акціонерне товариство "Теплий дім" про визнання дій неправомірними і зобов'язання вчинення певних дій змінити.

Абзац четвертий постанови викласти наступним чином:

"Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 551,20 грн.".

В решті постанову залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 квітня 2017 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Курко О. П. Білоус О.В.