Справа № 740/2909/16-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

14 квітня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Лисенка О.С. про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Лисенка О.С., в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що постанова Чернігівської митниці ДФС від 12 лютого 2016 року №0436/10203/15 передана до виконання із порушенням строків, встановлених статтею 536 Митного кодексу України, а тому ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 грудня 2016 року, позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Лисенка О.С. про відкриття виконавчого провадження від 4 серпня 2016 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2017 року, скасовано рішення суду першої інстанції, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишивши в силі рішення суду першої інстанції..

У відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Чернігівської митниці ДФС від 12 лютого 2016 року №0436/10203/15 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил за частиною 3 статті 481 Митного кодексу України та накладено стягнення в розмірі 17000 гривень штрафу. Вказана постанова була оскаржена позивачем до Новозаводського районного суду м.Чернігова.

За результатами судового перегляду постанови Чернігівської митниці ДФС від 12 лютого 2016 року постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

З метою примусового виконання постанову Чернігівської митниці ДФС від 12 лютого 2016 року її направлено 26 липня 2016 року за №2651/25-70-20-02 до Ніжинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби та отримано 4 серпня 2016 року. Дата звернення до виконання постанови підтверджено дослідженою судами попередніх інстанцій копія конверта із поштовим штемпелем.

Постановою державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 4 серпня 2016 року відкрито виконавче провадження.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Частиною першою статті 458 Митного кодексу України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність.

Відповідно до статті 536 Митного кодексу України не підлягає виконанню постанова органу доходів і зборів про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Також, частиною 1 статті 529 Митного кодексу України встановлено, що постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Статтею 535 Митного кодексу України передбачено, зокрема, що постанова органу доходів і зборів про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил підлягає виконанню після закінчення строку оскарження, зазначеного у статті 529 цього Кодексу. Орган доходів і зборів, який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, виконує її самостійно або через державного виконавця.

Згідно статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на те, що постанова Чернігівської митниці ДФС від 12 лютого 2016 року №0436/10203/15 була оскаржена до суду, судове рішення за результатами її перегляду набрало законної сили 28 квітня 2016 року, а звернена до виконання 26 липня 2016 року, оскаржувана постанова державного виконавця від 4 серпня 2016 року про відкриття виконавчого провадження є такою, що винесена в межах тримісячного строку, встановленого статтею 536 Митного кодексу України.

Тобто, висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог є правильними.

Такі висновки суду узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що судом неправильно застосовано норми матеріального або порушили норми процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Лисенка Олександра Сергійовича про скасування постанови, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2017 року, відмовити.

Матеріали касаційної скарги повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України (підпис) М.І. Мойсюк