Справа № 826/8628/16
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 квітня 2017 року м. Київ К/800/11276/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, третя особа - Державна міграційна служба України про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з вказаним адміністративним позовом, в якому просив зобов'язати Кабінет Міністрів України затвердити зразок паспорта громадянина України виконаний українською мовою.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просив їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Разом з тим, дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов'язки осіб, на ім'я яких видані такі документи, визначені Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зокрема, паспорт громадянина України.

Статтею 15 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено, що бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України за поданням уповноваженого органу та інших уповноважених суб'єктів.

Відповідно до частини 6 статті 16 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі втрати або викрадення документа заявник звертається до уповноваженого суб'єкта, що видав цей документ, з відповідною заявою і подає документи, що засвідчують зазначені факти та є обставиною, яка враховується при прийнятті уповноваженим суб'єктом рішення про здійснення його переоформлення замість втраченого або викраденого документа.

Рішення про здійснення переоформлення замість втраченого або викраденого документа, який було оформлено із застосуванням засобів Реєстру, приймається уповноваженим суб'єктом за результатами ідентифікації заявника. Ідентифікація заявника здійснюється на підставі даних, отриманих з бази даних розпорядника Реєстру (частина 7 статті 6 Закону).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи оформляються українською мовою.

У визначених цим Законом випадках друкована інформація в документах наводиться також іноземними мовами.

У визначених Кабінетом Міністрів України випадках друкована інформація про особу у документах може наводитися через скісну риску латинськими літерами.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про засади державної мовної політики» паспорт громадянина України або документ, що його заміняє, і відомості про його власника, що вносяться до нього, виконуються державною мовою і поруч, за вибором громадянина, однією з регіональних мов або мов меншин України.

Отже, даною нормою громадянину надано право внесення про нього відомостей до паспорта громадянина України поруч з державною мовою й однією з регіональних мов або виключно українською.

Пунктом 4 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992р. №2503-XII (в редакції Постанови Верховної Ради України від 02 вересня 1993 року №3423-XII), передбачено, що мови паспорта визначаються частиною першою статті 13 Закону України «Про засади державної мовної політики». Запис прізвища та імені (по батькові) виконується згідно із статтею 28 Закону України «Про засади державної мовної політики».

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України (пункт 3 Положення про паспорт громадянина України).

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 1994 року №353 затверджено бланк паспорта громадянина України у вигляді книжечки, в якій містяться написи українською та російською мовами, інших же варіантів бланків паспорта громадянина України (без російської мови), або з іншими регіональними мовами, передбаченими частиною 2 статті 7 Закону України «Про засади державної мовної політики» (білоруська, болгарська, вірменська, гагаузька, ідиш, кримськотатарська, молдавська, німецька, новогрецька, польська, ромська, румунська, словацька, угорська, русинська, караїмська, кримчацька), Кабінетом Міністрів України затверджено не було.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на вимогу позивача, у грудні 2015 року йому було видано паспорт громадянина України, оформлення якого здійснено виключно українською мовою, а в місцях для дублювання російською мовою зроблені прочерки, таким чином, зважаючи на наведені обставини, доводи останнього щодо порушення його права на отримання паспорта виконаного на бланку українською мовою, є необґрунтованими.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятих судами попередніх інстанцій рішень, а тому, з врахуванням наведених приписів пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, третя особа - Державна міграційна служба України про зобов'язання вчинити дії.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник