Справа № 333/993/17
Суддя: Боровікова А. І.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/993/17-а
Провадження № 2-а/333/91/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.03.2017 р. м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
27.02.2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що він перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати. З 04 травня 2012 року позивач набув право на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і 01 лютого 2017 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя з заявою встановленого зразка про призначення позивачу пенсії за віком. Але, управлінням Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя позивача фактично переведено з пенсії, призначеної у відповідності до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком, у відповідності до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому при нарахуванні позивачу пенсії за віком було взято показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік (абз.1 ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» при переході з одного виду пенсії на інший).
Позивач вважає, що дії відповідача неправомірні.
У зв`язку з чим позивач просив суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду в Комунарському районі м.Запоріжжя щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням вимог ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 01.02.2017 року відповідно до ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016р.р.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією. Також, позивач просив стягнути сплачені судові витрати, а саме 1 200 грн., витрат на правову допомогу.
Відповідач позовні вимоги не визнав повністю, надав суду письмові заперечення проти позову, посилаючись на те, що на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя з 01.02.2017 року перебуває ОСОБА_1 та отримує пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До зазначеної дати позивач перебував на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до закону України «про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
ОСОБА_1 01.02.2017 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР, із заявою про проведення перерахунку пенсії за віком у відповідності до ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2014, 2015, 2016 роки та виплатити заборгованість з пенсії.
Додатково ОСОБА_1 було повідомлено, що він може надати до управління довідку військового комісаріату про період (періоди) участі у бойових діях (при призначенні пенсії згідно з абз.6 п.3 розд. ХV «Прикінцевих положень» Закону №1058), що може призвести до більш вигідного розрахунку пенсії.
Тому у задоволенні позовних вимог в цій частині відповідач просив відмовити повністю. З позовними вимогами позивача у частині стягнення витрат на правову допомогу відповідач теж не погодився, так як позивач не надав жодного акта виконаних робіт, квитанції про оплату послуг надані позивачем у вигляді копій, а не оригіналів, до того ж надані квитанції повністю не відповідають законодавчим вимогам щодо їх оформлення.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 - 2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно ст.128 КАС України суд вважає за можливе розгляд та вирішення даної справи на підставі наявних в ній доказів.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.
Судом встановлено:
Відповідно до приписів ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя з 01.02.2017 року та отримує пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до цього перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Після призначення пенсії позивач продовжував працювати.
В свою чергу, 01 лютого 2017 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя із заявою про перехід з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 24.10.2016 року Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя позивачу було повідомлено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший був застосований показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік, а тому розмір пенсії розрахований вірно у відповідності до вимог чинного законодавства.
Суд вважає такі дії відповідача протиправними з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно розрахунку управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя, позивачу було перераховано пенсію, але застосовано показник середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік - 1197,91 грн., згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 р. №327.
Розрахунок пенсії позивачу було здійснено відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 в якій зазначено, що «перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія».
Так, згідно із ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Як встановлено з матеріалів справи, позивачу була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
У зв`язку із переходом на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та поданої заяви, до розрахунку пенсії позивача взято середню заробітну плату за 2007 р. (1197,91грн.).
Згідно ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Вказаною статтею передбачено наступні види пенсії: за вислугу років; по інвалідності; по втраті годувальника.
Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.
У разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.
При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок Державного бюджету.
Проте, на момент призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, позивач не мав права на жодний інший вид пенсійного забезпечення.
Згідно ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Розміри пенсії за вислугу років військовослужбовців залежать від сум грошового забезпечення, тобто, посадовий оклад, надбавка за звання, надбавка за вислугу років на момент звільнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон № 1058) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Законом № 1058 не регулюються порядок призначення, розміру та виплати пенсій за вислугу років особам офіцерського складу.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 30 років.
Станом на день звернення з заявою про призначення пенсії за віком позивач повністю відповідав вимогам, встановленим ст. 26 Закону № 1058.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати(доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Посилання відповідача на вказану норму суд до уваги не приймає, оскільки, застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік суперечить вказаній нормі, так як в ній йдеться про переведення з одного виду на інший вид, у разі застосування показника середньої заробітної плати при нарахуванні попередньої пенсії. Іншими словами вказана норма застосовується до тих видів пенсій, які регулюються саме Законом № 1058.
Проаналізувавши викладені норми законодавства, суд встановив, що при призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років як особі, звільненій з військової служби, показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком не застосовувався.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що реалізація права позивача на пенсію на підставі Закону № 1058 проводиться вперше.
Крім того, після отримання права на пенсію за вислугу років, ОСОБА_1 продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок позивачу пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників в Україні, з якою сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.
З огляду на зміст та обсяг заявлених вимог, які стосуються зобов`язання відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії, то такий перерахунок має бути здійснений з 01 лютого 2017 року, тобто з дати призначення позивачу пенсії за віком.
Згідно ч.1, 3 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.
Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.
Відповідно до наданих суду копій квитанцій та розрахунку витрат на правову допомогу, позивачем понесено витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн.
На підставі викладеного, керуючись 26, 40, 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.8-14,71,159,160-164,167 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі міста Запоріжжя щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням вимог ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 01.02.2017 року відповідно до ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 р.р.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу за рахунок бюджетних асигнувань з Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя в розмірі 1 500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень.
На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення, з подачею її копії до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.
Суддя А.І. Боровікова