Справа № 537/5695/16-а
Суддя: Степура А. А.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/17/2017
Справа № 537/5695/16-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.04.2017 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Степури А.А., за участю секретаря Грицькової Я.С., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи Управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 управління пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов»язання поновити виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, відповідно до якого просить визнати протиправними дії ОСОБА_4 Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області по невиплаті йому (ОСОБА_1О.) щомісячної пенсії, починаючи з 01 липня 2016 року; зобов»язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати і виплатити йому щомісячну пенсію, починаючи з 01 липня 2016 року та продовжувати виплачувати в подальшому і встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов»язання Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до суду у встановлений судом строк з моменту набрання рішенням законної сили , звіт про виконання рішення суду.

На обґрунтування позову зазначив, що він є пенсіонером та має статус інваліда війни, отримує пенсію як інвалід війни 2-ої групи з 2009 року, має ряд пільг, передбачених законодавством. 22.06.2012 року вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області він був засуджений до 3 років позбавлення волі з позбавленням спеціального звання старшини міліції. 27.02.2015 року наказом УМВС України в Полтавській області , на виконання вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука, він був позбавлений спеціального звання старшина міліції. З червня 2016 року ОСОБА_4 управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області йому було припинено виплату пенсії. Звернувшись з цього приводу до ОСОБА_4 управління пенсійного фонду України в Полтавській області , управління йому повідомило, що з 01.07.2016 року йому (ОСОБА_1О.) припинено виплату пенсії на підставі вимог ст.1 та ч.2 ст. 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Вважає дії відповідача щодо припинення виплати йому пенсії по інвалідності протиправними та такими, що суперечать діючому законодавству . Зазначив, що право на пенсію за інвалідністю забезпечується всім громадянам, які стали непрацездатними . Пенсія інваліду війни це компенсація держави за шкоду здоров»ю, отриману під час проходження служби. Тому, підставою припинення виплати пенсії інваліду війни може бути тільки факт його одужання або не проходження чергового огляду МСЕК на підтвердження групи інвалідності . Зазначив, що 12.01.2016 року ним пройдена перекомісія, підтверджено 2-гу групу інвалідності , 15.01.2016 року отримано нове посвідчення інваліда війни з терміном дії до 01.02.2019 року, видане Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука. Тому, в нього є всі законні підстави отримувати пенсію як інвалід війни 2-ої групи до 01.02.2019 року. З урахуванням викладеного, просив позовні вимоги задовольнити.

Позивача та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 Управління пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання не з»явився , направив на адресу суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у відсутності представника ОСОБА_4 Управління пенсійного фонду України в Полтавській області. Окрім того, 19.12.2016 року представником відповідача була надано заперечення на позов, в якому зазначено, що ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ 31.07.2009 року з посади міліціонер стройового підрозділу ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб, підпорядкованого Кременчуцькому міському управлінню, маючи звання «старшина міліції». Починаючи з 01.08.2009 року позивач перебував на обліку в ОСОБА_4 управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримував пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». 06.06.2016 року ОСОБА_4 управлінням національної поліції України в Полтавській області було повідомлено, що наказом УМВС України від 27.02.2015 року № 85 о/с гр. ОСОБА_1 позбавлено спеціального звання «старшина міліції». Виплата призначеної пенсії припинено з 01.07.2016 року. Зазначив, що право на подальше отримання пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» позивач втратив на підставі вимог ст. 1 та ч.2 ст. 5 Закону. Особам, звільненим з військової служби та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за вищевказаним Законом , позбавленим військових або спеціальних звань ( у тому числі під час перебування їх у запасі або у відставці) пенсії призначаються на підставах, установлених Законом України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» не передбачено призначення пенсій особам, позбавленим військових звань. Зазначив, що Головне управління не має законних підстав для відновлення виплати пенсії позивачу. Таким чином, вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству. З урахуванням викладеного, просив відмовити позивачу в задоволенні позову.

Представник третьої особи Управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності , приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено , що наказом ГУ МВС в Полтавській області від 04.09.2009 року № 190 о/с старшину міліції ОСОБА_1 міліціонера стройового підрозділу ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб, підпорядкованого Кременчуцькому міському управлінню , звільнено у запас через хворобу. Дата звільнення 31.07.2009 року.

Вислуга років станом на 31.07.2009 року для призначення пенсії складала 21 рік 04 місяці 28 днів, для обчислення відсоткової надбавки за вислугу років 19 років 06 місяців 13 днів.

З 01.08.2009 року позивач ОСОБА_1 перебував на обліку у ОСОБА_4 Управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримував пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.06.2012 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 365 ч.2 КК України та йому призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати будь-які посади в правоохоронних органах, пов»язані з здійсненням функцій представника влади на три роки. На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_1 позбавлений спеціального звання старшини міліції.

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 85 о/с від 27.02.2015 року ОСОБА_1 відповідно до вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області позбавлено спеціального звання «старшина міліції».

З 01.07.2016 року ОСОБА_4 Управлінням пенсійного фонду України в Полтавській області ОСОБА_1 припинена виплата пенсії на підставі вимог статті 1 та частини 2 статті 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ врегульовано Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно ст. 5-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, поновленим у військовому (спеціальному) званні, крім осіб, звільнених зі служби у зв'язку із засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, пенсії призначаються на умовах і за нормами, встановленими цим Законом, якщо вони на день позбавлення військового (спеціального) звання мали право на пенсію за вислугу років або по інвалідності.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено випадки призначення пенсій особам, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ на підставах, установлений Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зокрема ч. 2 ст. 5 зазначеного Закону встановлено, що на підставах, установлених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначаються також пенсії особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, позбавленим військових або спеціальних звань (у тому числі під час перебування їх у запасі або у відставці), а також звільненим зі служби у зв'язку із засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, та членам їх сімей.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються на весь час інвалідності, встановленої медико-соціальною експертною комісією, а інвалідам, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" - довічно. Повторний огляд цих інвалідів провадиться лише за їх заявою. В разі визнання пенсіонера, який не досяг пенсійного віку, працездатним пенсія виплачується йому до кінця місяця, в якому його визнано працездатним, але не довше ніж до дня, по який встановлено інвалідність.

Разом з тим , суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Статтею 20 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що залежно від причини інвалідності інваліди з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом поділяються на такі категорії:

а) інваліди війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обовязків військової служби (службових обовязків) чи повязаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і зєднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; б) інші інваліди з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не повязаного з виконанням обовязків військової служби (службових обовязків), або внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби.

Згідно ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 12.01.2016 року при повторному огляді ОСОБА_1 йому встановлена 2 група інвалідності з 01.01.2016 року по січень 2019 року. Тобто, інвалідність позивачу була встановлена до припинення йому виплати пенсії. Таким чином, на прийняття рішення про припинення виплати пенсії, інвалідність позивача була підтверджена у встановленому законом порядку і він мав на отримання пенсії по інвалідності.

Посилання відповідача на ч.2 ст. 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суд не приймає до уваги, оскільки позбавлення спеціального звання може впливати на отримання пенсії за вислугу років, а не на отримання пенсії по інвалідності, оскільки право на пенсію за вислугу років регламентується спеціальним законом, а право на пенсію по інвалідності є соціальною гарантією держави.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична особа має право на повагу до своєї власності , а пенсія, надана громадянам, які проходили військову службу, як форма реалізації ними права на соціальне забезпечення, а саме на отримання від правової соціальної держави гарантованих грошових коштів є майном соціального призначення, на яке зазначив Європейський Суд з прав людини по справі «Азинас проти Греції».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дії ОСОБА_4 Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області по припиненню виплати позивачу щомісячної пенсії по інвалідності , починаючи з 01 липня 2016 року та зобов»язання Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області продовжити виплату позивачу щомісячної пенсії по інвалідності , починаючи з 01 липня 2016 рокує законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача, про продовження виплати пенсії в подальшому , то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки суд не наділений повноваженням вирішувати питання про продовження виплат пенсії в подальшому, так як у відповідності до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав, свобод та інтересів фізичних осіб, які вчинені на час розгляду справи, а не можливі порушення у майбутньому.

Відповідно до частини 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України Полтавської області подати в місячний строк звіт про виконання постанови суду.

Керуючись ст.ст. 6-14, 71,159-163, 167, 257 КАС України , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 управління пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов»язання поновити виплату пенсії задовольнити частково .

Визнати протиправними дії ОСОБА_4 Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області по припиненню виплати ОСОБА_1 щомісячної пенсії по інвалідності , починаючи з 01 липня 2016 року.

Зобов»язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області продовжити виплату ОСОБА_1 щомісячної пенсії по інвалідності , починаючи з 01 липня 2016 року.

Зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Полтавської області подати в місячний строк звіт про виконання даної постанови суду.

В задоволені іншої частини вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а особам, які не приймали участь у розгляді справи, в цей же термін з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Степура А.А.

Повний текст постанови виготовлений 21.04.2017 року