Справа № 823/606/17
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18 квітня 2017 року справа № 823/606/17

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Рідзель О.А., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до управління Служби безпеки України в Черкаській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до управління Служби безпеки України в Черкаській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача в частині заниження розміру пенсійного грошового забезпечення позивача у зв'язку з безпідставним зменшенням встановлених раніше надбавок та не включенням раніше встановленої надбавки за виконання оперативно-розшукової чи контррозвідувальної діяльності;

- зобов'язати відповідача надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області довідку про грошове забезпечення для проведення перерахунку позивачу пенсії з урахуванням встановлених раніше надбавок та надбавки за виконання оперативно-розшукової чи контррозвідувальної діяльності.

Відповідно до пунктів 4, 6 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку про повернення зазначеного адміністративного позову з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту адміністративного позову, позивач обґрунтовує позовні вимоги відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 та постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Згідно з преамбулою Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 цей закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

У частині четвертій статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

З аналізу зазначених норм, суддя дійшов до висновку, що визначення умов, норм і порядок пенсійного забезпечення позивача є перерахунком та одержанням пенсійних виплат у розумінні пункту 4 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України .

Таким чином, з огляду на підстави та предмет даного позову вбачається, що спірні правовідносини виникли у зв'язку з перерахунком пенсійних виплат позивачеві, а тому даний спір належить розглядати місцевим загальним судом як адміністративним у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

З огляду на зазначене, розгляд позовних вимог ОСОБА_1 до управління Служби безпеки України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії належить до компетенції місцевого загального суду в порядку адміністративного судочинства, оскільки, дана категорія справ підсудна місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 4 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Більш того, пунктом 1 статті 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої та практика Європейського Суду з прав людини, згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні 21.20.2010 в справі «Дія 97» проти України» (Заява № 19164/04) вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити з урахуванням преамбули Конвенції, у відповідній частині якої верховенство права оголошується частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, що передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Високий Суд також постановляв, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справах «Каньєте де Хоньї проти Іспанії» (<…>), заява № 55782/00, п. 36, ECHR 2002-VIII; «Гору проти Греції» (№ 3) (Gorou v. Greece (no. 3)), заява № 21845/03, п. 27, від 22 червня 2006 року; «Михолапа проти Латвії» (Miholapa v. Latvia), зава № 61655/00, п. 24, від 31 травня 2007 року, та «Андрєєва проти Латвії» (Andrejeva v. Latvia) [ВП], заява № 55707/00, п. 99, ECHR 2009-...).

Порушення правил предметної підсудності є підставою для скасування рішень судів нижчих інстанцій з направленням справи на новий розгляд до належного суду.

Згідно п. 6 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративній справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з вищенаведеного, суддя дійшов висновку про те, що дана справа, згідно з п.1 ч. 1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, підсудна Смілянському міськрайонному суду Черкаської області як адміністративному суду.

Враховуючи предметну підсудність адміністративних справ, позивач не позбавлений права звернутись з цим же позовом до місцевого загального суду як адміністративного, у відповідності до п.4 ч.1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2, 18, 19, 108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до управління Служби безпеки України в Черкаській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії повернути позивачеві разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.А. Рідзель