Справа № 820/6627/16
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 р.Справа № 820/6627/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Калитки О. М. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання: Городової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2017р. по справі № 820/6627/16 за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості про визнання бездіяльності протиправною,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати бездіяльність Харківського міського центру зайнятості у направленні позивача на медичний огляд, відповідно до медичних висновків, що викладені в медичній довідці № 265 від 30.01.2015 для встановлення придатності позивача за станом здоров'я виконувати роботу за професією провідного фахівця з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення Харківського міського центру зайнятості незаконною. Визнати бездіяльність Харківського обласного центру зайнятості в організуванні проведення попереднього (при прийнятті на роботу) медичного огляду позивача у відповідності до вимог ст. 169 КЗпП України та згідно наказу від 16.08.2016 № 652-к незаконною. Визнати бездіяльність Харківського обласного центру зайнятості в забезпеченні позивачу позачергового медичного огляду у відповідності до вимог ст. 17 Закону України «Про охорону праці» та згідно моїй заяві від 01.09.2016 незаконною.

Ухвалою від 15.02.2017 р. провадження у справі в частині вимог до Харківського обласного центру зайнятості було закрито, а відтак розгляд справи здійснювався у межах позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Харківського міського центру зайнятості у направленні позивача на медичний огляд, відповідно до медичних висновків, що викладені в медичній довідці № 265 від 30.01.2015 для встановлення придатності позивача за станом здоров'я виконувати роботу за професією провідного фахівця з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення Харківського міського центру зайнятості незаконною.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2017р. в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2017р. та визнати бездіяльність Харківського міського центру зайнятості у направленні позивача на медичний огляд, відповідно до медичних висновків, що викладені в медичній довідці № 265 від 30.01.2015 для встановлення придатності позивача за станом здоров'я виконувати роботу за професією провідного фахівця з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення Харківського міського центру зайнятості незаконною.

Відповідач надав заперечення на апеляційну скаргу, виклав свій погляд на обставини справи, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, в зв'язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2017р. без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 13.04.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, маючи диплом спеціаліста ХНУ ім. В.Н. Каразіна зі спеціальності "Соціологія" та здобувши кваліфікацію соціолога, викладача соціологічних дисциплін, а також диплом бакалавра ХНУВС за напрямом підготовки "Право", неодноразово перебував на обліку в службі зайнятості як безробітний, в період якої отримував соціальні послуги, а саме: консультаційні послуги з питань працевлаштування та реєстрації в службі зайнятості.

Відповідно до довідки КЗОЗ Харківська міська поліклініка № 20 від 30.01.2015 № 256 за висновком ВКК по роду хвороби ОСОБА_1, останньому не рекомендується праця, пов'язана з підійманням вантажу більш ніж 5 кг, тривалим прибуванням на ногах, переохолодженням, психоемоційним навантаженням.

Позивач, тривалий час шукаючи роботу, постійно з різних підстав відмовлявся від запропонованої йому роботи та вважав, що вина у даній обставині лежить виключно на відповідачі, який, ігноруючи приписи Закону України "Про зайнятість населення", неналежно виконував свої зобов'язання у сприянні позивачу у працевлаштуванні, що спричинило втрату ним своєї кваліфікації, що підтверджується додатками до персональної картки позивача, які наявні у матеріалах справи.

Між тим, 12.08.2016 р. під час прийому ОСОБА_1 фахівцем центру зайнятості була опрацьована вакансія "Фахівець з питань зайнятості (хедхантер)", і за згодою позивача йому було видане направлення на працевлаштування до Харківського обласного центру зайнятості. Разом з цим, в характеристиці даної вакансії відсутні застереження, передбачені в довідці №265 від 30.01.2015 р.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що твердження позивача щодо бездіяльності відповідача у спірних правовідносинах спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в межах апеляційної скарги.

Статтю 43 Конституції України, визначено, що Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч.2 ст. 43 Закону України Про зайнятість населення).

Згідно ч.2 ст. 44 Закону України Про зайнятість населення, зареєстровані безробітні зобов'язані: самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення; інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України Про зайнятість населення, підходящою для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний. Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість роботи за професією (спеціальністю), кваліфікація, досвід, тривалість безробіття, а також потреба ринку праці.

Проте, згідно ч.3 цієї ж статті Закону, у разі коли неможливо надати безробітному роботу за професією протягом шести місяців з дня перебування на обліку в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, йому пропонується підходяща робота з урахуванням здібностей, стану здоров'я і професійного досвіду, доступних для нього видів навчання та потреби ринку праці.

Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку громадян, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року N 198 п. 19 визначено, що у разі коли протягом шести місяців з дня реєстрації безробітному неможливо підібрати роботу за професією, підходящою є робота, що потребує зміни професії з урахуванням його здібностей, стану здоров'я, професійного досвіду, доступних для нього видів навчання та потреби ринку праці.

Згідно з п. 18 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, для осіб, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) більш як 12 місяців, підходящою є робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) може бути підходящою за умови підвищення кваліфікації за направленням центру зайнятості з урахуванням потреби ринку праці.

Разом з цим, ч. 8 ст. 46 Законом України Про зайнятість населення, визначено, що підходящою для безробітного не може вважатися робота, якщо: місце роботи розташовано за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці (в тому числі якщо на запропонованому місці роботи порушуються встановлені законом строки виплати заробітної плати); умови праці на запропонованому місці роботи не відповідають стану здоров'я громадянина, підтвердженому медичною довідкою.

Відповідно до п. 22 Порядку №198, підходящою не може бути робота у разі, коли: вона пов'язана із зміною місця проживання безробітного без його згоди; місце роботи розташоване за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої держадміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці, стану здоров'я особи, що підтверджено медичною довідкою; заробітна плата нижча, ніж встановлений законом розмір мінімальної заробітної плати, або не забезпечуються гарантії щодо її своєчасної виплати.

Тобто, законодавцем чітко визначено перелік робіт, які не можуть вважатися для безробітного підходящими.

Колегія судів зазначає, що проаналізувавши матеріали справи, визначено, що підбір роботи для ОСОБА_1 проводився у відповідності до ст. 46 Закону України «Про зайнятість населення» та з урахуванням висновку медичного закладу від 30.01.2015 року №265. Також при опрацюванні вакансій було взято до уваги і лист Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська поліклініка №20» від 30.12.2015 №1561, в якому зазначено, що визначити придатність до праці по будь-якій професії можливо тільки при вказівки роботодавцем характеристики умов праці, та у разі, якщо така професія потребує психо-емоційних навантажень - зазначене питання слід вирішувати при звернення до науково-дослідницького інституту профілактичної медицини для проведення психо-фізіологічної експретизи.

Поряд з цим, перелік професій, які потребують психо-емоційних перевантажень, передбачений наказом МОЗ України та Державного комітету України по нагляду за охороною праці №263/121 від 23.09.1994 р. "Про затвердження Переліку робіт, де є потреба в професійному доборі".

Колегія судів вказує на те, що в характеристиці вакансії, жодних застережень, що передбаченні в довідці № 265 від 30.01.2015 р. не зазначено.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вказує на те, що положенням про проведення щорічного профілактичного медичного огляду державних службовців, яке затверджено спільним наказом МОЗ України, Головного управління державної служби, Державного управління справами від 18.02.2003 р. №65/24/, передбачено проведення медичних оглядів для певної категорії працівників (держслужбовців), до яких спеціалісти служби зайнятості, у тому числі провідні фахівці з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення, на даний час не відносяться.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вищезазначеними актами не визначені роботи, пов'язані з виконанням функцій провідного фахівця з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення, щодо яких передбачено обов'язкове проходження попереднього (при прийняті на роботу) медичного огляду. Вказана професія не потрапляє в розряд таких, які пов'язані з високим рівнем нервно-емоціональної напруги.

Тобто, відповідачем було доведено правомірність своїх дій, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2017р. по справі № 820/6627/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлений 18.04.2017 р.