Справа № 206/28/17(2-а/206/20/17)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 квітня 2017 рокусправа № 206/28/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська 26 грудня 2016 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року позов залишено без розгляду, оскільки позовну заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на звернення до суду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи та порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з того, що закордонний паспорт громадянина України ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 25.12.1996 дійсний до 25 грудня 2016 року, отже під час підписання адміністративного позову паспорт позивача втратив чинність, тому і довіреність, яка видана на підставі даного паспорту, є недійсною.

Суд апеляційної інстанції знаходить необґрунтованими такі висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що дає право громадянину України на виїзд з України і в'їзд в Україну.

Пунктом 2 Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 лютого 2007 року № 719-V, визначено, що паспорт - це документ, що посвідчує особу громадянина України під час перетинання ним державного кордону України та перебування за кордоном.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон лише посвідчує особу громадянина України та надає право виїзду з України і в'їзду в Україну, закінчення строку дії якого жодним чином не позбавляє громадянина Україна прав, гарантованих Конституцією та законами України та не впливає на його адміністративну процесуальну правоздатність та дієздатність.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, а також третя особа в адміністративній справі можуть брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 58 КАС України повноваження представників, які беруть участь в адміністративному процесі на основі договору, на здійснення представництва в суді повинні бути підтверджені довіреністю. Оригінали довіреностей або засвідчені підписом судді копії з них приєднуються судом до справи.

Статтею 244 Цивільного кодексу України встановлено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява від імені ОСОБА_1 підписана ОСОБА_2, на підтвердження повноважень якого надано довіреність, видану 07.06.2016 строком на три роки, яка діє до 07.06.2019.

Відповідно до статті 247 ЦК України строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії.

Згідно з ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що довіреність дійсна до 07 червня 2019 року та не була визнана судом нечинною, закінчення строку дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон не тягне за собою недійсність всіх правочинів, вчинених особою в період дії паспорту, що свідчить про необґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджується, що на момент підписання довіреності закордонний паспорт ОСОБА_1 (НОМЕР_1) був чинний.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що тягне за собою скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 160, 199, 204, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року в адміністративній справі № 206/28/17 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров