Справа № 754/8165/16-а
Суддя: Клочко І. В.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/15/17
Справа №754/8165/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 квітня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.,

при секретарі Шевчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до рядового поліції 4 взводу Управління патрульної поліції м. Борисполя Давиденка Сергія Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до рядового поліції 4 взводу Управління патрульної поліції м. Борисполя Давиденка С.В. про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Вимоги адміністративного позову обгрунтовує наступним.

Позивач є автомобільним самозайнятим перевізником, який надає послуги таксі на власному автомобілі, марки «Renault Megan», д.н.з. НОМЕР_1.

29.05.2016 року приблизно о 12:10 год. в районі Аеропорту «Бориспіль» (м. Бориспіль) позивач, керуючи автомобілем, марки «Renault Megan», д.н.з. НОМЕР_1, для виконання замовлених послуг клієнта з Аеропорту «Бориспіль» до станції метро «Бориспільська» в м. Києві, здійснив зупинку в зоні дії дорожньої розмітки 1.16.3 ПДР України (позначає острівці у місцях злиття транспортних потоків), щоб забрати клієнта і виконати замовлення.

Після зупинки до автомобіля позивача підійшов відповідач, який зазначив, що позивачем було порушено вимоги дорожнього знаку «Зупинку заборонено» ПДР України і попросив надати реєстраційні документи на автомобіль та водійське посвідчення.

Позивач вважає, що не порушував ПДР України, в той же час, відповідач, вважаючи, що позивачем не дотримано вимоги дорожнього знаку «Зупинку заборонено» ПДР України, виніс оскаржувану постанову серії ПС3 №019138 від 29.05.2016 року.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги за викладених в адміністративному позові обставин та просили суд задовольнити позовні вимоги, визнавши дії рядового поліції 4 взводу Управління патрульної поліції м. Борисполя Давиденка С.В. незаконними та скасувавши постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №019138 від 29.05.2016 року за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. До суду надійшла заява відповідача про розгляд справи за його відсутності, відповідно до змісту якої проти задоволення адміністративного позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні (а.с. 71).

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду адміністративної справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи містяться заперечення представника третьої особи, відповідно до яких зазначено, що відповідачем було повністю дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, а доводи позовної заяви не відповідають дійсним обставинам справи.

За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності нез'явившихся осіб, які належним чином повідомлені про розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до постанови серії ПС3 №019138 від 29.05.2016 року, складеної рядовим поліції 4 взводу Управління патрульної поліції м. Борисполя Давиденка С.В., ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Згідно зі змістом оскаржуваної постанови, 29.05.2016 року о 12:20 год. в районі Аеропорту «Бориспіль», в м. Бориспіль ОСОБА_3, керуючи автомобілем, марки «Renault Megan 1.6», д.н.з. НОМЕР_1, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», порушивши вимоги розділу 33 ПДР України» (а.с. 4).

З фотоматеріалів, наданих суду стороною позивача в якості доказів на підтвердження вимог адміністративного позову, вбачається, що дорожній знак «Зупинку заборонено» на місці зупинки автомобіля позивача встановлений з табличкою 7.2.3 «Напрямок дії», яка в даному випадку показує напрямок дії знаку вправо та розміщується безпосередньо під знаком, з яким вона застосовується (а.с. 5-6).

Даними оглянутого в судовому засіданні відеозапису, що міститься на СD-диску, наданого суду представником третьої особи в якості доказу по справі, не спростовуються фактичних обставин, викладених в адміністративному позові.

Відповідно до розділу 33.3 ПДР України, визначається дія дорожнього знаку 3.4 «Зупинку заборонено», відповідно до вимог якого, забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є самозайнятою особою, яка здійснює надання послуг таксі.

29.05.2016 року, керуючи автомобілем, марки «Renault Megan», д.н.з. НОМЕР_1, перебуваючи на ділянці дорожньої мережі Терміналу D Міжнародного аеропорту «бориспіль», в м. Борисполі, для виконання замовлення клієнта, дана обставина також підтверджується роздруківкою замовлень від 29.05.2016 року (а.с. 9).

Склад адмінстративного правопорушення обов'язково має містити наступні ознаки: об'єкт правопорушення, суб'єкт правопорушення, об'єктивна та суб'єктивна сторони правопорушення.

Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказує на відсутність складу адміністративного правопорушення.

Так, диспозицією ч.1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Об'єктом правопорушення виступають охоронювані законом відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в галузі шляхового господарства і зв'язку.

Об'єктивна сторона правопорушення полягає у перевищенні встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушенні вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненаданні переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушенні встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками (формальний склад).

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Зі схеми організації дорожнього руху на відповідній ділянці дорожньої мережі аеропорту «Бориспіль», яка міститься в матеріалах справи, вбачається відсутність встановлення вищезазначеного дорожнього знаку та таблички на місці зупинки автомобіля позивача (а.с. 76).

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.4 ст.71 КАС України, суб'єкт владних повноважень повинен подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

З огляду на вищевикладене, відповідачем не доведено наявність об'єктивної сторони правопорушення в діях ОСОБА_1

Крім того, відсутність складу адміністративного правопорушення в діях позивача підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді адміністративного позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення суд тлумачить на користь особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зоюбов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно-правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №019138 від 29.05.2016 року підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП - закриттю, відповідно до вимог п.1 ст. 247 КУпАП, а саме, за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Однією з позовних вимог ОСОБА_1 є визнання дій рядового поліції 4 взводу Управління патрульної поліції м. Борисполя Давиденка С.В. незаконними. Суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної вимоги позивача, оскільки дії відповідача не містять ознак протиправності та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не тягне за собою визнання дій суб'єкта владних повноважень, яким було винесено оскаржувану постанову, незаконними.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, а також те, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, суд приходить до переконання, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Загальною декларацією прав людини, Конституцією України, п.1 ст. 247, ст.ст. 287, 288 КУпАП, ст.ст.8, 9, 11, 71, 143, 158-160 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ПС3 №019138 від 29 травня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.1 ст.122 КУпАП, провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуючий