Справа № П/811/326/16
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2017 рокусправа № П/811/326/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року у справі № П/811/326/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування наказів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 11-952/14-16 від 04.03.2016 року "Про надання дозволу на розроблення документації землеустрою";

- визнати протиправним та скасувати наказ № 11-1003/14-16 від 05.03.2016 року "Про надання дозволу на розроблення документації землеустрою";

- визнати протиправним та скасувати наказ № 11-1004/14-16 від 05.03.2016 року "Про надання дозволу на розроблення документації землеустрою";

- визнати протиправним та скасувати наказ № 11-1005/14-16 від 05.03.2016 року "Про надання дозволу на розроблення документації землеустрою";

- визнати протиправним та скасувати наказ № 11-1006/14-16 від 05.03.2016 року "Про надання дозволу на розроблення документації землеустрою".

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року, закрито провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про:

- визнання протиправним та скасування наказу № 11-1003/14-16 від 05.03.2016 року "Про надання дозволу на розроблення документації землеустрою";

- визнання протиправним та скасування наказу № 11-1004/14-16 від 05.03.2016 року "Про надання дозволу на розроблення документації землеустрою";

- визнання протиправним та скасування наказу № 11-1005/14-16 від 05.03.2016 року "Про надання дозволу на розроблення документації землеустрою";

- визнання протиправним та скасування наказу № 11-1006/14-16 від 05.03.2016 року "Про надання дозволу на розроблення документації землеустрою".

Роз'яснено позивачу право звернення з позовом в порядку цивільного судочинства.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначену постанову як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, і прийняти нову про задоволення адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що відповідач протиправно, в період дії ухвали Світловодського міськрайонного суду від 04.09.2015 року про забезпечення позову, яка була скасована лише 23.11.2016 року, видав дозвіл ОСОБА_2 на розроблення документації із змелеустрою на частину земельної ділянки, на яку претендує позивач.

Представник позивача в судовому засіданні 06.04.2017 року просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову. В судове засідання, призначене на 20.04.2017 року, останній не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання, в тому числі 20.04.2017 року, не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи за відсутності останніх та без продовження фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

18.05.2015 року ОСОБА_1 подав заяву до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, якою просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення в оренду на 49 років земельної ділянки загальною площею 16,6507 га - пасовища, для сінокосіння та випасання худоби із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Захарівської сільської ради з доданими до неї графічними матеріалами.

Також позивач листом від 14.07.2015 року повідомив відповідача про початок розробки ним проекту землеустрою до якого також додано договір з розроблення проектно-технічної документації від 13.07.2015 року укладеного з ПП "Альфа-Землепроект".

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року по справі № П/811/2414/15, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2016 року, було визнано протиправною бездіяльність головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду на 49 років земельної ділянки загальною площею 16,6507 га - пасовища, для сінокосіння та випасання худоби із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Захарівської сільської ради з доданими до неї графічними матеріалами.

Також, ОСОБА_1 звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом про визнання права на оренду та права на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку в оренду терміном на 49 років для сінокосіння та випасання худоби загальною площею 16,6507 га, рішенням якого від 13.01.2016 року в позові відмовлено.

В той же час, рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 23.02.2016 року рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.01.2016 року скасовано в частині відмови в позові про визнання права на розробку проекту та визнано за ОСОБА_1 право на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років для сінокосіння та випасання худоби загальною площею 16,6507 га.

При цьому в процесі розгляду даної цивільної справи Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області ухвалою від 04.09.2015 року в якості забезпечення позову заборонено вчиняти певні дії, а саме видавати дозволи на виготовлення проекту землеустрою щодо земельної ділянки загальною площею 16,6507 га - пасовища, для сінокосіння та випасання худоби із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Захарівської сільської ради (а.с. 115 т.1).

29.02.2016 року управлінням Держгеокадастру у Світловодському районі було погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років для сінокосіння та випасання худоби загальною площею 16,6507 га ОСОБА_1 за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у державній власності, за межами населених пунктів на території Захарівської сільської ради, про що складено висновок № 64 (а.с.163 т.1).

Листом від 03.03.2016 року № 23-11-0.6-4369/2-16 Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області повідомило управління Держгеокадастру в Світловодському районі про порушення ОСОБА_1 вимог ст. 123 Земельного кодексу України, а саме, недодержання строків повідомлення ГУ Держгеокадастру про замовлення проекту землеустрою. Відповідно правління Держгеокадастру в Світловодському районі відкликало висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 29 лютого 2016 року № 64 (а.с.164,165 т.1).

Наказом № 11-952/14-16-СГ від 04.03.2016 року відповідачем ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, розташованої на території Захарівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га - пасовища, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (а.с.6 т.1).

Скасування вказаного наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_2 і було предметом судового розгляду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення документації землеустрою прийнятий відповідачем в межах його компетенції та у встановленому законом порядку, будь-яких прав позивача не порушує.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з положеннями ст. 34 громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Відповідно до підп. 12 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015 року № 14, що було чинним на час виникнення спірних правовідносин, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

З аналізу наведених норм вбачається, що відповідача наділено повноваженнями розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності.

Частиною третьою ст. 123 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

З огляду на системний аналіз вищенаведених правових норм, єдиною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути виключно невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В той же час, приписи чинного законодавства не обмежують право звернення кількох одночасно осіб за наданням відповідних дозволів та існування одного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не перешкоджає видачі іншій особі такого дозволу.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що як вірно було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний наказ видано на підставі відповідної заяви ОСОБА_2 із доданими до неї документами, з якими зазначена особа звернулась в порядку, передбаченому ст. 118 ЗК України, у межах компетенції відповідача.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що спірним наказом вирішено питання щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення відповідних проектів землеустрою, що є лише первісним етапом процедури відведення земельних ділянок і не означає, що такі проекти землеустрою в наступному будуть затверджені компетентним суб'єктом влади, а земельні ділянки - передані заявнику.

Також колегією суддів враховується, що дії суб'єкта владних повноважень по відкликанню висновку про погодження проекту землестроу щодо відведення земельної ділянки позивачем не оскаржувались, матеріали адміністративної справи відповідних даних не містять, а тому відповідна правова оцінка таким діям у даному судовому процесі не надається.

Посилання заявника апеляційної скарги на існування не скасованої ухвали про забезпечення позову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.09.2015 року, колегією суддів апеляційного суду визнаються безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 23.02.2016 року визнано за ОСОБА_1 право на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років для сінокосіння та випасання худоби загальною площею 16,6507 га (а.с.16-17 т.1), тобто задоволено адміністративний позов.

Згідно ч. 3 та 6 ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Так, рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 23.02.2016 року визнано за ОСОБА_1 право на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років для сінокосіння та випасання худоби загальною площею 16,6507 га (а.с.16-17 т.1).

В ході судового розгляду встановлено, що 29.02.2016 року управлінням Держгеокадастру у Світловодському районі було погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років для сінокосіння та випасання худоби загальною площею 16,6507 га ОСОБА_1 за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у державній власності, за межами населених пунктів на території Захарівської сільської ради, про що складено висновок №64 (а.с.40 т.1). Тобто рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 23.02.2016 року виконано 29.02.2016 року. Цієї ж дати дія заходів забезпечення позову закінчилась. Дані обставини також встановлені ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 23.11.2016 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу про скасування заходів забезпечення позову від 06.10.2016 року відхилено (а.с.196-198 т.2).

Більш того, апеляційний суд Кіровоградської області у своїй ухвалі від 23.11.2016 року вказав, що судом першої інстанції ухвалою від 06.10.2016 року скасовано заходи забезпечення позову обґрунтовано з огляду на виконання самого рішення суду (а.с.197 т.2).

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що надання наказом №11-952/14-16 від 04.03.2016 року ОСОБА_2 дозволу на розроблення документації землеустрою здійснене відповідачем вже після виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 23.02.2016 року, а тому такі дії під заходами забезпечення позову не перебували.

При цьому як вбачається з ухвали про забезпечення позову від 04.09.2015 року останньою було заборонено вчиняти певні дії, а саме видачу дозволів на виготовлення проекту землеустрою щодо земельної ділянки загальною площею 16,6507 га - пасовища для сінокосіння та випасання худоби із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Захарівської сільської ради Кіровоградської області (контур 351 - на заході с. Захарівка), однак не конкретизовано певних осіб, що фактично унеможливило її виконання, тому як остання у відповідності до ч. 9 ст. 153 ЦПК України виконується в порядку, передбаченому для виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Отже, з урахуванням вказаного, не зазначення конкретних осіб, яким заборонено вчинити певні дії, фактично унеможливило виконання судового рішення.

При тому, що матеріали адміністративної справи не містять також відомостей щодо отримання ухвали про забезпечення позову саме відповідачем.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року у справі № П/811/326/16 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко