Справа № 820/4670/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року м. Київ К/800/9682/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ (далі ГУ МВС) України в Харківській області, Управління Державної служби охорони (далі УДСО) при ГУ МВС України в Харківській області про визнання незаконними дій, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2014 року,

встановив:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, після уточнення якого просив зобов`язати ГУ МВС України в Харківській області та УДСО при ГУ МВС України в Харківській області надати довідку для призначення і виплати йому Управлінням Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області пенсії відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 10 червня 1986 року № 207, постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156 з урахуванням кратності, подвійної оплати, доплати за посаду командира відділення та подвійної оплати роботи у вихідні дні з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 6, 12, 13 липня 1986 року в 2-й зоні небезпеки та 19, 20, 26, 27 липня 1986 року в 1-й зоні небезпеки.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 5 липня 2013 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 5 липня 2013 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2014 року, прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.
УДСО при ГУМВС України в Харківській області подало письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
У листі Міністерства праці та соціальної політики України «Про оплату праці у зоні відчуження Чорнобильської АЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 вказано, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року № 1767-рс і від 11 грудня 1986 року № 2488-рс та інших нормативних актів, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Постанова Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» від 5 червня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, збереженої середньої заробітної плати.
Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону Чорнобильської АЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу 4 підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 10 червня 1986 року № 207 (абзац 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-, 3- та 2-кратному розмірах (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.
Оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, розташованих у зоні Чорнобильської АЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством (постанова Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 10 червня 1986 року № 207).
Згідно пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС» від 7 травня 1986 року № 524-156 передбачалось підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.
Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195 дозволено підприємствам залучати працівників на роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою праці у подвійному розмірі.
Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні Чорнобильської АЕС виплачувалась у відповідності до діючих на підприємстві систем преміювання. Встановлені законодавством граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів Української РСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207).
У відповідності до пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156, пунктів 1, 4 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195, пункту 1 постанови Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 10 червня 1986 року № 207 оплата за роботу у зонах небезпеки провадилася з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (наказ МВС СРСР від 11 травня 1986 року № 0130 та від 30 червня 1986 року № 0189, вказівка МВС СРСР від 30 травня 1986 року № 35з).
Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховуються відповідно до діючих положень на збільшення згідно пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156, тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.
Статтею 3 Закону України «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року № 1543-ХІІ передбачено, що закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною Радою Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).
Судами попередніх інстанцій встановлено, і це відповідає матеріалам справи, що в січні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до УДСО при ГУМВС України в Харківській області з питанням про надання йому довідки про заробіток під час виконання службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
23 січня 2012 року ОСОБА_1 отримав довідку № 48/5-210д про фактичний розмір отриманого грошового забезпечення за час роботи в зоні відчуження з 6 по 30 липня 1986 року у відповідних кратних розмірах (посадовий оклад 170 карбованців, заробітна плата виплачена у розмірі 460,32 карбованців відповідно до особових рахунків), яку було складено УДСО при ГУ МВС України в Харківській області на підставі наданої довідки ГУМВС України в Харківській області від 18 січня 2012 року № 7/353, витягу з наказу УМВС України в Харківській області від 20 березня 1998 року № 177 та наявних в архівних даних (особової картки № 235 за 1986 рік).
Крім того, 16 березня та 6 серпня 2012 року УДСО при ГУМВС України в Харківській області надало позивачеві довідки №№ 48/451д, 48/5-576д аналогічного змісту.
14 лютого 2012 року УДСО при ГУМВС України в Харківській області направило запит № 48/4-403/Жл до ГУМВС України в Київській області з проханням надати первинну інформацію щодо виконання службових задач по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зонах відчуження (маршрутний лист, довідку про виплату заробітної плати, форму № 122).
Наказом УДСО при ГУМВС України в Харківській області від 26 грудня 2012 року № 583 на підставі довідки ГУМВС України в Харківській області від 18 січня 2012 року № 7/353 здійснено перерахунок заробітку ОСОБА_1 за час виконання ним службового завдання з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у І та ІІ зонах небезпеки в кратних розмірах відповідно до порядку, викладеного в листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2, та відображено донараховану суму в особистому рахунку позивача за 1986 рік. Такий перерахунок не створив зобов`язань перед УДСО при ГУМВС України в Харківській області щодо виплати будь-яких коштів і зміст довідок, виданих позивачеві про його заробіток під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, не змінився.
Для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 . УДСО при ГУМВС України в Харківській області листом від 26 грудня 2012 № 48/5-3612/Жл направило на адресу Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області довідку про фактичний розмір заробітної плати позивача за час роботи у зонах відчуження у відповідних кратних розмірах, яка складена на підставі довідки ГУМВС України в Харківській області від 18 січня 2012 року № 7/353 та архівних даних, із внесеними відомостями щодо проведеного згідно наказу від 26 грудня 2012 року № 583 перерахунку. Розмір виплати грошового забезпечення позивача (460,32 карбованців) визначений, виходячи із заробітку за календарний день, що розрахований шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата, а саме: 170 карбованців/31день = 5,48 карбованців; з урахуванням кратності « 3» за роботу у 2-й зоні небезпеки та кратності « 2» за роботу у 1-й зоні небезпеки; із збереженням заробітку за основним місцем служби.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідачі вірно склали довідку про фактичний заробіток ОСОБА_1 за дні роботи в зонах відчуження у 1986 році на підставі записів про фактично здійснені йому виплати і відповідно до вимог закону.
Серед іншого, судами встановлено, що позивачеві у серпні 1986 році сплачений подвійний оклад за 25 днів роботи у зонах відчуження у липні 1986 року (170 карбованців/31 день х 25 днів х 2 = 274,19 карбованців) згідно наказу УВС Харківської області № 061, що вбачається з його особового рахунку № НОМЕР_1 .
Разом з тим, суди дійшли висновку, що комісія УДСО при ГУМВС України в Харківській області, розглянувши матеріали особової справи колишнього співробітника ОСОБА_1 , наявні фінансові та архівні документи, вірно встановила, що йому за період знаходження в зоні відчуження під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС нараховано та виплачено грошове забезпечення в сумі 460,32 карбованців, в тому числі: 137 карбованців збережене грошове забезпечення за основним місцем несення служби, розраховане із окладу 170 карбованців; 323,32 карбованців оплата праці з урахуванням кратності за час несення служби в зоні відчуження під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Щодо вимог позивача про донарахування йому доплати за посаду командира відділення та врахування подвійної оплати роботи у вихідні дні, суди попередніх інстанцій виходили з того, що видача довідок про заробітну плату проводиться підприємствами відповідно до первинних документів про період участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за нормативними документами того часу.
Під час проходження служби в органах внутрішніх справ у 1986 році ОСОБА_1 перебував на посаді молодшого начальницького атестованого складу (командир відділення) і мав спеціальне звання старший сержант міліції.
Особова картка позивача не містить відомостей щодо підвищення посадового окладу на 10 карбованців та доплати за роботу у вихідні чи святкові дні у 1986 році, ці кошти нараховані та виплачені йому не були, у зв`язку з чим суди дійшли обґрунтованого висновку, що такі не можуть бути включені у довідку для перерахунку пенсії.
Крім того, встановлено, що 15 серпня 2012 року та 13 лютого 2013 року спеціалістами Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Харкова двічі проводилися перевірки правильності складання УДСО при ГУМВС України в Харківській обалсті виданих позивачеві довідок про його заробіток під час служби у зоні ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за підсумками проведення яких порушень законодавства встановлено не було.
Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з правомірності складення відповідачами довідки про фактичний заробіток ОСОБА_2 за дні його роботи в зонах відчуження у 1986 році на підставі записів про фактично здійснені йому виплати і відповідно до вимог законодавства.
Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Харківського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2013 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2014 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про визнання незаконними дій залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.