Справа № 295/3548/17
Суддя: Гумен Н. В.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/3548/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2017 року Суддя Богунського районного суду міста Житомира Гумен Н.В., розглянувши одноособово у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним вище позовом у порядку адміністративного судочинства, в якому просить визнати протиправними дії Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 грудня 2016 року та з врахуванням обмежень, встановлених Законом України №1774 від 06.12.2016 року та зобовязати Житомирське обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та його виплату з 01 грудня 2016 року по 04 січня 2017 року включно з розрахунку 90 відсотків від грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді апеляційного суду Житомирської області, що складає 29920 грн. 00 коп. без обмеження, з урахуванням отриманого розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що з 13 грудня 1983 року по квітень місяць 1984 року виконувала обовязки судді Богунського районного суду м. Житомира, а з квітня 1984 року працювала суддею цього суду по травень 1989 року. З 05.05.1989 року працювала на посаді судді обласного суду Житомирської області, а у подальшому - суддею апеляційного суду Житомирської області до 21.09.2016 року. Наказом № 190-к від 21.09.2016 була звільнена із посади судді у звязку з поданням заяви про відставку. Рішення про відставку було прийнято постановою Верховної Ради України від 08. 09. 2016 № 1515-УІІІ «Про звільнення суддів.

З 22 вересня 2016 року позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Житомирі та отримує щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці, яке нараховане в розмірі 90 відсотків від заробітної плати при стажі роботи на посаді судді 32 роки 8 місяців 9 днів.

З 01.12.2016 року у відповідності до ст.8 Закону України від 25.12.2015 року № 928-УІІІ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» та ч.4 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. суддівська винагорода (заробітна плата) працюючого на відповідній посаді судді була підвищена до 29920 грн. 00 коп. та складається із посадового окладу у розмірі 17600 грн. і надбавки за вислугу років (при стажі роботи більше 30 років - 70 відсотків) в розмірі 12320 грн. 00 коп.

У звязку з підвищенням суддівської винагороди, 02 грудня 2016 року позивач звернулася до відповідача, із заявою про перерахунок довічного грошового утримання у відповідності до вимог ч.4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016р. та його виплату без обмеження максимальним розміром, подавши довідку про заробітну плату встановленого зразка від 01.12.2016 року № 3-720/1342/16, видану Апеляційним судом Житомирської області.

Однак пройшло 4 місяці після звернення до відповідача із заявою, а відповіді позивачу на звернення не надійшло. У звязку з відсутністю відповіді позивач звернулась на прийом до відповідача, де дізналась про те, що суддям у відставці зроблено перерахунок щомісячного грошового утримання з 5 січня 2017 року на підставі відомчих рекомендацій, а не з 1 грудня 2016 року.

Дії відповідача вважає протиправними, необгрунтованими та такими, що порушують майнові права позивача.

14.04.2017 року представником відповідача - Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подано до суду письмові заперечення проти позову, в яких останній не погоджуючись з позовом, просив відмовити у його задоволені.

На підставі ст. 183-2 КАС України розгляд справи проводиться у скороченому провадженні, без виклику сторін, які беруть участь у справі, та без проведення судового засідання.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, подані відповідачем заперечення на позов, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, а також повідомлені відповідачем обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно частини 1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 21.09.2016 року вийшла у відставку з посади судді Апеляційного суду Житомирської області (а.с.5).

ОСОБА_1 з 22.09.2016 року отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 90% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

02.12.2016 року позивач звернулася до відповідача, із заявою про перерахунок довічного грошового утримання, подавши довідку про заробітну плату від 01.12.2016 року № 3-720/1342/16 року, видану Апеляційним судом Житомирської області (а.с. 8-9).

На момент виходу позивача на пенсію діяв Закон України № 2453-VІ від 07.07.2010 року «Про судоустрій і статус суддів».

Пунктом 8 частини 4 статті 48 Закону № 2453-VІ встановлено, що незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Розділ Х вказаного вище Закону регулює статус судді у відставці. Статею 141 цього ж Закону врегульовано порядок призначення та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.10.2010 року (в редакції Закону України 889-VIII від 10.12.2015 року) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія. Згідно ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (в редакції Закону України № 213-VIII від 02.03.2015) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Разом з тим, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI підлягає застосуванню в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно статті 73 Закону України "Про Конституційний Суд України" останній приймає рішення щодо конституційності актів, зазначених у пункті 1 статті 13 цього Закону. У разі якщо ці акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 08.06.2016 року чинною є редакція ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI, яка передбачає право судді у відставці на перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку із збільшенням заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

30.09.2016 року набрав чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від від 02.06.2016 № 1402-VIII, п. 4 ст. 142 якого передбачає у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Правовий статус суддів та гарантії їх незалежності визначені Конституцією України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів" що відповідає частині першій статті 126 Основного Закону України, згідно з якою незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України неодноразово в своїх рішеннях висловлював правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів, в тому числі щодо матеріального та соціального забезпечення у вигляді призначення та отримання пенсій та/або щомісячного довічного грошового забезпечення суддів у відставці, які викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 р. N 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, 8 червня 2016 року № 4-рп/2016.

Зокрема, в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 зазначено, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості.

Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. За змістом статті 126 Конституції України положення частини третьої статті 11 Закону України "Про статус суддів" у взаємозв'язку з частиною восьмою статті 14 Закону України "Про судоустрій України" треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

Також, в мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Конституційний Суд України вважає, що законодавець, маючи дискреційні повноваження щодо визначення умов, порядку та розміру матеріального забезпечення, повинен враховувати, що не може запроваджуватися правове регулювання, за якого особа, реалізовуючи одне конституційне право, позбавляється можливості реалізовувати інше право (гарантію). Зокрема, суддя після виходу на пенсію або у відставку, використовуючи конституційне право на працю, визначене статтею 43 Основного Закону України, не може бути при цьому позбавлений гарантій незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення (пенсії або щомісячного довічного грошового утримання).

Підставою для отримання матеріального забезпечення судді після припинення його повноважень є виключно конституційно визначений статус професійного судді. Тому таке забезпечення суддів залежить від умов, пов'язаних зі статусом судді та його професійною діяльністю щодо здійснення правосуддя, і не може залежати від інших умов, у тому числі соціального забезпечення, яке призначається і виплачується на загальних засадах та передбачене іншими, крім Закону України "Про судоустрій і статус суддів", законами України.

З огляду на викладене вище, суд, проаналізувавши норми чинного законодавства, якими врегульовано порядок призначення та перерахунку пенсії судді у відставці, з урахуванням Рішень Конституційного Суду України, які є обов'язковими до застосування судами загальної юрисдикції, приходить до наступного висновку.

Право судді у відставці на пенсію є конституційною гарантією. Отже, встановлені Законом України «Про судоустрій і статус суддів» гарантії матеріального забезпечення судді у відставці, не можуть бути знівельовані і повинні бути дотримані.

Відповідно до ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень і зобов'язати відповідача вчинити певні дії.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню, позивач, як суддя у відставці, який отримує пенсію на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» має право на перерахунок пенсії у зв'язку із збільшення заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, тому визначаючи спосіб відновлення порушених прав позивача суд зобов'язує Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2016 року по 04 січня 2017 року, як судді у відставці у звязку з підвищенням заробітної плати працюючим суддям, на підставі довідки Апеляційного суду Житомирської області № 3-720/1342/16 від 01.12.2016 р.

На підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів», керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 11, 17, 18, 71, 94, 161-163, 183-2 КАС України суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1, як судді у відставці з 01 грудня 2016 року.

Зобов'язати Житомирське обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1, як судді у відставці та його виплату з 01 грудня 2016 року по 04 січня 2017 року включно з розрахунку 90 відсотків від грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді апеляційного суду Житомирської області, що складає 29920 грн. 00 коп. без обмеження максимальним розміром, з урахуванням отриманого розміру щомісячного довічного грошового утримання, відповідно до довідки Апеляційного суду Житомирської області № 3-720/1342/16 від 01.12.2016 р.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя