Справа № 822/450/17
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/450/17

Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

19 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Смілянця Е. С. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Варави В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 18 січня 2017 року №60 "Про проведення фактичної перевірки".

Відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Позивач оскаржив судове рішення в апеляційному порядку, і просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 17 січня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до відповідача із скаргою про порушення встановленого порядку проведення розрахункових операцій під час придбання товару без видачі фіскального чеку в магазині ІНФОРМАЦІЯ_2" за адресою: м. Хмельницький, вул. Степана Бандери, 2а (в приміщенні торгівельного центру "Оазис").

18 січня 2017 року в. о. начальника Головного управління ДФС у Хмельницькій області були видані наказ №60 та направлення на перевірку №67 та №68 про проведення фактичної перевірки в магазині ІНФОРМАЦІЯ_2", де здійснює підприємницьку діяльність позивач.

З наказу від 18 січня 2017 року №60 та направлень на перевірку від 18 січня 2017 року року №67 та №68 випливає, що підставою для проведення фактичної перевірки зазначено п.п. 20.1.10. п. 20.1. ст.20, п.75.1. ст.75, п.п.80.2.3. п.80.2. ст.80 ПК України з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

У відповідності до п.80.1 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у даному випадку - у разі письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування.

Водночас, підставою для видачі наказу про проведення фактичної перевірки стало письмове звернення споживача, а саме скарга фізичної особи про порушення встановленого порядку проведення розрахункових операцій під час придбання товару без видачі фіскального чеку.

В силу ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Твердження позивача, що всупереч п.81.1 ПК України в оскарженому наказі про проведення фактичної перевірки не зазначено реквізитів платника податку, який перевіряється та період діяльності що перевіряється є необґрунтованим, оскільки в даному випадку фактична перевірка проведена за місцем фактичного здійснення платником податків господарської діяльності, а не за місцем реєстрації фізичної особи-підприємця.

Тому, в наказі на проведення перевірки зазначено лише адресу об'єкта перевірки, так як його було видано на підставі заяви споживача та доданих документів на підставі яких встановити реквізити ФОП не виявлялось можливим, оскільки в додатках до вказаної заяви було додано квитанцію, яка містить лише назву магазину та його адресу, відтак встановлення реквізитів ФОП, який зареєстрований у АДРЕСА_1 по назві та адресі вказаного магазину стало можливо лише після виїзду посадових осіб за місцем розташування вказаного магазину.

Крім того, стосовно доводів позивача про не зазначення періоду діяльності, який буде перевірятись, слід зазначити що, виходячи з п. 102.1 ст. 102 ПК України передбачено строк давності (1095 днів) для контролюючого органу у випадку самостійного визначення ним сум грошових зобов'язань. Отже фактичною перевіркою, до якої позивач не допустив посадових осіб відповідача, охоплюється період, який не перевищує 1095 днів.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги твердження позивача про те, що зазначений наказ не містить посилання погодження з Державною регуляторною службою відповідно до Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" № 1728 - VIII від 03 листопада 2016 року, оскільки, відповідно до ст.6 даного Закону дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю) центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та його територіальними органами.

Так само, необґрунтованими є посилання позивача на застосування до даних правовідносин Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" № 877-V від 05 квітня 2007 року, оскільки фактичні перевірки не відносяться до позапланових заходів в розумінні даного Закону.

В свою чергу, що стосується проведення перевірки в період дії мораторію слід звернути увагу на те, що п. 3 Розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71- VIII від 28 грудня 2014 року, передбачено обмеження проведення перевірок в період 2015 - 2016 років, в той час, як спірний наказ на проведення фактичної перевірки було видано 18 січня 2017 року, що не входить до меж зазначеного періоду дії мораторію.

Таким чином, оцінка правомірності наказу на проведення податкової перевірки повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки. Окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки не повинні розглядатися як підстава для визнання спірного наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки

За таких обставин оскаржена постанова є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 20 квітня 2017 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Смілянець Е. С. Залімський І. Г.