Справа № 523/16807/16-а
Суддя: Кисельов В. К.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/85/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради до ОСОБА_1 про демонтаж металевої споруди, -

ВСТАНОВИВ:

Суворовська районна адміністрація Одеської міської Ради звернулась з позовом до ОСОБА_1 про демонтаж металевої споруди. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно доповідної записки № 673/1/исх. від 20.10.2016 року КП „ЖКС „Пересипський" Суворовській районній адміністрації Одеської міської ради стало відомо, що про самовільне користування металевою спорудо ОСОБА_1, яка не має документа, що посвідчує її право на користування та володіння земельною ділянкою.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 16 від 29.01.2015 р. «Про затвердження Порядку взаємодії виконавчих органів, комунальних підприємств, установ, закладів та організацій Одеської міської ради з питань, пов'язаних із виявленням самочинного будівництва у м. Одесі та вжиттям заходів реагування» спеціалістами КП ЖКС «Пересипський» було складено протокол № 005768 серія ОМР від 11.05.2016р. про порушення ст. 152 КУпАП, а також наданий припис № 10 від 11.05.2016р. про усунення порушень шляхом демонтажу металевої споруди.

Суворовською районною адміністрацією ОМР було винесено розпорядження № 426р. від 26.05.2016р. про демонтаж металевої конструкції по вул. Шилова, 27, однак розпорядження не було виконано.

На підставі викладеного, позивач просить зобовязати відповідачку знести металевий гараж.

Станом на момент подачі позову вказане розпорядження не виконане.

Суд вважає, що необхідно закрити провадження по справі за наступних підстав.

При цьому стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (далі субєкт владних повноважень), шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 3 КАС України в пункті 1 дає визначення терміну «справа адміністративної юрисдикції», якою визнається публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є субєкт владних повноважень.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за ознаками, наведеними в частині першій статті 17 КАС України, зокрема, на спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України (пункт 5 частини другої статті 17 КАС України).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного субєкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії субєктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має свою особливість субєктного складу участь субєкта владних повноважень є обовязковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю субєкта владних повноважень.

З огляду на це, неправильним є формальне застосування пункту 5 частини другої статті 17 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що до суду звертається субєкт владних повноважень як позивач. Зазначене підтверджується також правилами статей 3, 15, 45 ЦПК України, які передбачають право органів державної влади, органів місцевого самоврядування звертатися до суду з заявами в порядку цивільного судочинства у випадках, установлених законом.

Таким чином, аналіз статті 15 ЦПК України та статті 17 КАС України дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію визначення субєктного складу спірних правовідносин (участь у них субєкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер спірних правовідносин, із яких виник спір.

Крім того, 15 листопада 2016 року Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України за результатами розгляду справи № 21-1959а16 прийняла постанову, в якій дійшла висновку про те, що в нормі статті 50 КАС України наведено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами субєктів владних повноважень. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненнями субєктів владних повноважень, в яких одночасно можуть бути відповідачами фізичні особи, в чітко визначених законами України випадках.

Послідовно притримуючись зазначеного правового висновку, в справі, рішення в якій переглядається, Верховний Суд України доходить також наступних висновків.

Згідно з частиною четвертою статті 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх обєднання, юридичні особи, які не є субєктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Контекстний аналіз і конструкція указаних норм процесуального закону (статей 3, 17 та 50 КАС України) із огляду на завдання адміністративного судочинства (стаття 2 КАС України) свідчить про те, що поширення юрисдикції адміністративних судів на спори за зверненням субєкта владних повноважень, коли відповідачем за адміністративним позовом виступає інша особа, а не субєкт владних повноважень, є винятком із загальних правил і засад адміністративного судочинства. Під юрисдикцію адміністративних судів такі спори згідно з пунктом 5 частини другої статті 17 КАС України підпадають в тому разі, якщо в Конституції чи законах України зазначено про розгляд певного спору за адміністративним позовом субєкта владних повноважень в порядку, встановленому КАС України.

В даній справі Суворовська районна адміністрація Одеської міської Ради звернулась до суду з позовом до фізичної особи із тих підстав, що відповідач в порушення приписів законодавства, що регулює містобудівну діяльність, самочинно без дозвільних документів встановила металевий гараж, який знаходиться на земельній ділянці, що не перебуває у її користуванні.

Таким чином, фактично знесення самочинно вставленого гаражу, повязане зі звільненням земельної ділянки, яка обмежена даною огорожею.

Суд вважає, що в даному випадку виникли правовідносини, які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, згідно якого орган місцевого самоврядування уповноважений звернутись з відповідним позовом про звільнення самовільної зайнятої земельної ділянки, шляхом знесення відповідного гаражу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України). При цьому Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради визначила правовими підставами звернення до суду з позовом закони України «Про архітектурну діяльність», «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Про місцеве самоврядування в Україні», які не містять норм про розгляд адміністративним судом, в порядку адміністративного судочинства спорів за зверненням субєкта владних повноважень (зокрема, місцевої державної адміністрації) до фізичних осіб про приведення самочинно реконструйованих жилих приміщень у попередній стан.

Таким чином, спір, за вирішенням якого до суду звернулася Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, не стосується захисту прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 1 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини другої цієї ж статті у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені статтею 15 ЦПК України: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 14 грудня 2016 року по справі № 6-2554цс16.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 157 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження за адміністративним позовом Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради до ОСОБА_1 про демонтаж металевої споруди - закрити.

2. Розяснити Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради про право звернення з вищевказаним позовом в порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана через Суворовський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя