Справа № 349/530/17
Суддя: Лошак О. О.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 349/530/17
Провадження № 2-а/349/35/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 квітня 2017 року м. Рогатин

Суддя Рогатинського районного суду Івано-Франківської області Лошак О.О., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

29 березня 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання незаконними дій управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі щодо припинення їй з 03 червня2015 року по 01 квітня 2016 року виплати пенсії по інвалідності з тих підстав, що вона працювала на посаді державного службовця. Просила зобовязати відповідача відновити їй виплату призначеної пенсії по інвалідності за період з 03 червня 2015 року по 01 квітня 2016 року.

У адміністративному позові зазначено, що позивачка отримувала пенсію по інвалідності (ІІІ група загального захворювання). З 03 червня 2015 року відповідачем припинено виплату пенсії. На письмове звернення до відповідача від 06 березня 2017 року про відновлення виплати пенсії по інвалідності, відповідач 14 березня 2017 року листом №1751/03.3 відмовив у задоволенні заяви. Вважає дії відповідача протиправними. Закон України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким зупиненно виплату пенсій працюючим пенсіонерам на 2015-2016 роки грубо порушує конституційні права позивача на соціальний захист. Просила позов задовольнити. Зобовязати відповідача нарахувати та виплатити пенсію по інвалідності з 03 червня 2015 року по 01 квітня 2016 року.

Представник відповідача подав суду письмові заперечення, в яких зазначено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З врахування внесених змін, вказана стаття Закону передбачає, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії призначені відповідно до цього Закону не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Згідно п. 2 Прикінцевих положень Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії. Законом України №911 від 24 грудня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визначено, що тимчасово у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Оскільки ОСОБА_1 у період з 03 червня 2015 року по 01 квітня 2016 року працювала на посаді державного службовця, то підстав для поновлення пенсії за цей період не було. З 01 квітня 2016 року у зв'язку з припиненням роботи на посаді державного службовця позивачці відновлено виплату пенсії. Просили у позові відмовити.

Суд, перевіривши та дослідивши усі подані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 було призначено пенсію по інвалідності (ІІІ група загального захворювання).

Виплата пенсії по інвалідності у період з 03 червня 2015 року по 01 квітня 2016 року не проводилася з тих підстав, що позивачка працювала на посаді державного службовця..

Позивачка 06 березня 2017 року звернулася до відповідача із заявою про відновлення виплати раніше призначеної їй пенсії за період 03 червня 2015 року по 01 квітня2016 року.

14 березня 2017 року відповідач по справі листом №1751/03.3 відмовив у задоволенні заяви з тих підстав, що позивачка у цей період працювала на посаді державного службовця. З 01 квітня 2016 року у звязку з припиненням роботи на посаді державного службовця відновлено виплату пенсії.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з наступного.

З 01.04.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015, пп. 2 п.12 розділу 1 якого внесені зміни в ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно яких тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідач вважає, що оскільки позивач працював на посаді, яка давала право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», тому в період з 03.06.2015 по 01.04.2016 пенсія, призначена відповідно до Закону України «Про державну службу» її не повинна виплачуватись. Станом на 03.06.2015 посада, на якій працювала позивачка, передбачала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем виплату пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213, у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і, відповідно, пенсії за цим Законом не призначаються. З 01.06.2015 особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, з 01.06.2015 посада, на якій працювала позивачка, не передбачала права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим, передбачені ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачці пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 01.06.2015 перешкоди для виплати позивачці вказаної пенсії відсутні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у рішенні від 24.05.2016 по справі №21-948а16. Таким чином з 03.06.2015 по 31.12.2015 виплата пенсії, призначеної позивачці відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягала відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у ст. 47 вказаного Закону підстав для її невиплати.

У той же час, відповідно до підпункту 2 пункту 22 розділу першого Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 внесено зміни у частину першу статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» згідно з яких: тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З аналізу наведеної норми слід зробити висновок, що особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Відповідно до статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Тобто, у разі визнання неконституційним Конституційним Судом України Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 р., цей закон втратить чинність з дня ухвалення рішення про його неконституційність. На час розгляду справи норми Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 в частині внесення змін до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не було визнано неконституційним, тобто спірні відносини у 2016 році врегульовано саме цим законом. Беручи до уваги наведене, а також те що позивачка продовжувала працювати на посаді, яка віднесена до державної служби, призначена їй пенсія згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у період з 01.01.2016 по 01.04.2016 року до звільнення не виплачується, а тому вимога про зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії по 3 групі інвалідності у 2016 році задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Судом встановлено, що 06 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про поновлення виплати з 03.06.2015 по 01 квітня 2016 року пенсії по інвалідності, отже з цієї дати можна вважати, що позивачка дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивачка жодними доказами не обґрунтувала поважність причин пропуску строку звернення до суду, а тому приходжу до висновку, що строк пропущений без поважних причин, а позовні вимоги за період з 03.06.2015 року по 31.12.2015 року, які підлягали до задоволення, однак виходять за межі строку звернення до суду, слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 99,100, 158-163, 167,1832 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання незаконною відмови відповідача щодо відновлення їй з 03 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року виплати пенсії по інвалідності залишити без розгляду.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання незаконною відмови відповідача щодо відновлення їй з 01 січня 2016 року по 01 квітня 2016 року виплати пенсії по інвалідності відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського Апеляційного адміністративного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Лошак О.О.