Справа № 214/6749/16-а
Суддя: Євтушенко О. І.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/6749/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 квітня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Євтушенка О.І.,

за участю: секретаря судового засідання - Бєлікової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Єлішаєва Дмитра Анатолійовича про визнання неправомірними дій, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом 23.11.2016 року та просив суд: визнати неправомірними дії інспектора роти №3 батальйону №4 УПП у м. Кривому Розі ДПП Єлішаєва Д.А.; скасувати винесену ним постанову серії ДР № 137979 від 13.11.2016 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування пред'явлених вимог вказав, що 13.11.2016 року інспектором ПП Єлішаєвим Д.А. винесено відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за начебто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме проїзд перехрестя вул. Електрична та вул. Сержанта Рзянкіна в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на вимкнутий сигнал додаткової секції світлофору. Вважав оскаржувану ним постанову незаконною та винесеною інспектором ПП з допущенням грубих порушень процесуальних норм. Так, не роз'яснивши йому положення ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та позбавивши права надати докази в обґрунтування своїх доводів та пояснень щодо невинуватості, скористатись правовою допомогою, поліцейський виніс постанову та роз'яснив йому лише порядок сплати накладеного на нього адміністративного стягнення. Крім того, розглянувши справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки керованого ним транспортного засобу, відповідач унеможливив виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Вважав, що під час винесення оскаржуваної ним постанови відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки його автомобіля, в той час як закон дозволяє розглядати справи про адміністративне правопорушення виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений їх розглядати. Додатково акцентував увагу, що на момент його зупинки 13.11.2016 року на світлофорі, який регулював проїзд на перехресті, чорної контурної стрілки на основному зеленому сигналі не було, однак після проведення змін в регулюванні дорожнього руху на цьому перехресті та модернізації світлофору шляхом встановлення додаткової секції, світлофор привели у відповідність до вимог ПДР України. Посилаючись на те, що він не допускав жодних порушень ПДР України, а у винесеній відповідачем постанові відсутнє належне викладення обставин інкримінованого йому правопорушення, не конкретизовано його зміст, просив суд визнати дії відповідача протиправними, а оскаржувану ним постанову - скасувати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності, пред'явлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач інспектор ПП в м. Кривому Розі ДПП Єлішаєв Д.А. в судове засідання не з'явився, однак подав письмові заперечення проти позову, в яких просив справу розглянути за його відсутності. Вважаючи його дії правомірними, а винесену постанову обґрунтованою та законною, просив в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити. Зазначив, що під час здійснення патрулювання 13.11.2016 року на автодорозі на перехресті вул. Електрична та вул. Сержанта Рзянкіна в м. Кривому Розі Дніпропетровської області він помітив автомобіль марки Peugeot 107, р/н НОМЕР_1, водій якого виконував маневр повороту ліворуч під час вимкнутого сигналу додаткової секції світлофору зі стрілкою, яка вказувала на напрямок руху транспортного засобу, в той час як на основному світлофорі було ввімкнено зелений сигнал зі стрілкою руху прямо. Після виявлення порушення ПДР України, він зупинив автомобіль позивача, відрекомендувався, повідомив причину зупинки та попрохав водія пред'явити водійське посвідчення та документи на транспортний засіб. Попередньо роз'яснивши ОСОБА_3 його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, він розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу - місці скоєння правопорушення, що не суперечить ч.6 ст.276 КУпАП та характеру здійснення провадження, яке є спрощеним. В ході розгляду справи від позивача жодних клопотань не надходило, заперечень він не висловлював, факт допущення ним порушення п.8.7.3 «з» ПДР України визнав, об'єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення викладена належним чином у відповідності до диспозиції ч.2 ст.122 КУпАП. Заперечуючи проти доводів позивача стосовно його невинуватості у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, він посилався на запис з нагрудного відеореєстратору, на якому зафіксовані всі обставини правопорушення, вважаючи його основним та належним доказом.

За даних обставин з метою дотримання розумного строку розгляду справи, суд вважає за можливе в порядку ч.4 ст.122 КАС України справу розглянути в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

13.11.2016 року інспектором роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Дніпропетровської області Єлішаєвим Д.А. винесено постанову серії ДР № 137979 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. в дохід держави (а.с.8).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 13.11.2016 року о 10.25 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки Peugeot 107, р/н НОМЕР_1, по автодорозі по вул. Сержанка Рзянкіна в м. Кривому Розі, він проїхав перехрестя вул. Електрична в м. Кривому Розі на вимкнутий сигнал додаткової секції світлофору, чим порушив п.8.7.3 «з» ПДР України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Положеннями ч.2 ст.276 КУпАП передбачено альтернативу у виборі місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.122 КУпАП: за місцем його вчинення, обліку транспортного засобу або місцем проживання порушника.

Крім того, ч.6 ст.276 КУпАП передбачено можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення й в іншому місці.

Аналіз положень глави 22 КУпАП в системному зв'язку з положеннями глави 17 КУпАП вказує на неможливість ототожнення понять «місце вчинення адміністративного правопорушення» з місцем розгляду справи «на місці вчинення адміністративного правопорушення», які мають різне цільове спрямування та правовий зміст. Так, в контексті ст.276 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачає її розгляд за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення в межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, що також передбачено в п.2.4 рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором ПП Єлішаєвим Д.А. як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП.

Таким чином, доводи позивача про те, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення є безпідставними та неаргументованими, оскільки вони ґрунтуються виключно на суб'єктивному тлумаченні рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року та суперечать положенням ст.ст.213, 222, 258, 276 КУпАП, які містять прямий імперативний припис щодо права уповноваженої посадової особи органу поліції безпосередньо на місці вчинення правопорушення виносити постанову в порядку скороченого провадження.

Разом з тим, посилання позивача на позбавлення його відповідачем можливості належної реалізації ним процесуальних прав, зокрема, права на звернення за правовою допомогою, суд оцінює критично, оскільки факт належного роз'яснення відповідачем ОСОБА_1 його процесуальних прав підтверджується його підписом в постанові, зробленим без будь-яких зауважень чи застережень. Оглядом відеозапису з боді-камери на диску DVD-R (а.с.28) встановлено, що інспектор ПП роз'ясняв позивачеві його процесуальні права в процесі оформлення постанови по справі про адміністративне правопорушення, в той час як жодних клопотань щодо необхідності відкладення розгляду справи, звернення за правовою допомогою тощо від позивача не надходило.

За даних обставин суд приходить до висновку, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст.222, 258, 278, 280, 283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року за №1376, а тому посилання позивача на її винесення з допущенням істотних порушень процесуального порядку є необґрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть.

Відповідно до п.8.1 Правил дорожнього руху України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п. 8.7.2 Правил дорожнього руху України, світлофори з вертикальним розташуванням сигналів можуть мати одну або дві додаткові секції з сигналами у вигляді зеленої стрілки (стрілок), що розташовуються на рівні сигналу зеленого кольору.

У свою чергу, пунктами 8.7.3 «б», «г» Правил дорожнього руху України передбачено, що зелений сигнал світлофору у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках), в той час як чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує на інші дозволені напрямки руху, ніж сигнал додаткової секції.

При цьому, п.8.7.3 «з» Правил дорожнього руху України, порушення якого інкриміновано ОСОБА_1, передбачено, що вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Аналізом вказаних норм суд приходить до висновку, що суттєвим при визначенні наявності в діях водія ознак адміністративного правопорушення, пов'язаного з порушенням вимог проїзду на сигнал світлофору із додатковими секціями є наявність стрілки (зеленої на чорному фоні або чорної контурної на зеленому фоні), які визначають можливі варіанти здійснення водієм руху в залежності від дорожньої обстановки та маневру, який водій має намір виконати.

Переглядом наданого інспектором відеозапису з боді-камери чітко видно, що позивач, керуючи автомобілем марки Peugeot 107, р/н НОМЕР_1, по автодорозі по вул. Електрична в м. Кривому Розі, маючи намір виконати маневр повороту вліво на перехресті на вул. Сержанта Рзянкіна в м. Кривому Розі, увімкнувши сигнал повороту вліво, виконав маневр на дозволений зелений сигнал основної секції світлофору, на якому зелена стрілка на чорному фоні на той момент була відсутня, а відтак жодних порушень проїзду регульованого перехрестя він не допустив.

Наданою позивачем фото таблицею у співставленні з відеозаписом з боді-камери суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 будь-яких порушень п.8.7.3 Правил дорожнього руху України, оскільки 13.11.2016 року (день його зупинки) на основній секції світлофору сигналу у вигляді зеленої стрілки на чорному фоні не було, у зв'язку з чим світлофор взагалі не відповідав вимогам ПДР України та ДСТУ 4092-2002 «Безпека дорожнього руху. Світлофори дорожні. Загальні технічні вимоги, правила застосовування та вимоги безпеки», затверджених Наказом Держстандарту України 03.06.02 року № 326, будучи встановленим на даній ділянці дороги.

Жодних схем, таблиць, фотоматеріалів тощо, а також пояснень свідків, які вказували б на наявність в діях позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності, відповідачем до постанови не долучено та в підтвердження своїх заперечень не надано.

Таким чином, в ході судового розгляду не знайшов підтвердження факт проїзду позивачем перехрестя на вимкнений сигнал додаткової секції світлофору, яка вказує напрямок повороту вліво, так само як і факт наявності на сигналі контурної чорної стрілки або зеленої стрілки на чорному фоні.

Отже, вказаний відеозапис не може розглядатися судом як належний та достатній доказ винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, але приймається до уваги при наданні оцінки діям відповідача на відповідність проведеного ним розгляду справи щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності процесуальним нормам.

У відповідності до ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, в спростування наведених позивачем доводів та наданих доказів в підтвердження його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем не надано доказів та не наведено суттєвих аргументів, які б дозволили вказати на достовірність, що позивачем порушено Правила дорожнього руху України, а тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази не дають підстав для висновку про скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому притягнення його до відповідальності є безпідставним.

Враховуючи сукупність викладених обставин та доведеність протиправності дій інспектора ПП Єлішаєва Д.А. щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 137979 від 13.11.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., недоведеність події вчинення позивачем правопорушення, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред'явлених ним вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі.

Решті доводів позивача стосовно протиправності оскаржуваної постанови суд не надає оцінки, виходячи з наявних підстав для прийняття судового рішення про визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ст.94 КАС України, Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України «Про судовий збір» у зв'язку із задоволенням адміністративного позову» щодо звільнення від сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд вважає за необхідне судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.4-15, 17, 18, 70-72, 77, 79-80, 86, 94, 122, 158-163, 171-2, 185, 186, 254 КАС України, Рішенням КСУ № 3-рп/2015 від 08.04.2015 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Єлішаєва Дмитра Анатолійовича про визнання неправомірними дій, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати незаконними дії інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Єлішаєва Дмитра Анатолійовича щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 137979 від 13.11.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. в дохід держави.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ДР № 137979 від 13.11.2016 року, винесену інспектором роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Єлішаєвим Дмитром Анатолійовичем відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту отримання її копії через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.186 КАС України.

Суддя О.І. Євтушенко