Справа № 333/111/17
Суддя: Варнавська Л. О.
Дата ухвалення: 2017-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/111/17
Провадження № 2-а/333/58/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2017 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючої - судді Варнавської Л.О.,
при секретарі Некрашевич Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та стягнення суми,
Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та стягнення суми.
В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він в період з 09.08.1983 року по 19.11.1984 року, з 30.05.1985 року по 30.05.1987 року проходив військову службу на території Афганістану. Військову службу проходив в складі діючої армії в період бойових дій (під час виконання інтернаціонального обов`язку ) .
27.08.2014 року згідно довідки до акту огляду МСЕК АВ № 0283330 ОСОБА_1 вторинно встановлено ІІ групу інвалідності - поранення, контузія та захворювання, так, поранення пов`язане з виконанням військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.
ОСОБА_1 звернувся з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням інвалідності.
13.12.2016 року ОСОБА_1 отримав копію Витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 100 від 11.11.2016 року, за яким було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, так як старший прапорщик у запасі ОСОБА_1 , звільнений зі Зборойних Сил Російської Федерації 31.12.1996 року, а 31.05.2011 року був визнаний в Україні інвалідом Ш групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, законодавство України не передбачає здійснення виплат військовослужбовцям інших країн.
Протоколом Центральної ВЛК № 1102 від 30.04.2013 року визначено та встановлено зв`язок отриманих множинних вогнепальних осколкових поранень голови, грудей, живота, лівої нижньої кінцівки (контузія) колишньому військовослужбовцю ОСОБА_1 , 1964 року народження та підтверджено, що отримані поранення, (контузії) і захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та ст. 16-163 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до ст. 16-163 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, у сумі 243600 гривень; стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 640,00 грн.
Позивач до суду не з`явився, про день, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, довірив свої інтереси представляти ОСОБА_2 .
Представник позивача Клопков С.М. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримував і просив позов його задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень по суті позову до суду не надано.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково виходячи з наступного:
ОСОБА_1 в період з 09.08.1983 року по 19.11.1984 року, з 30.05.1985 року по 30.05.1987 року проходив військову службу на території Афганістану (а.с. 10).
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ № 0283330, ОСОБА_1 , вторинно призначено інвалідність ІІ групи, дата огляду 27.08.2014 р., причина інвалідності: поранення (контузія) та захворювання, так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії (а.с. 6).
02.09.2014 року ОСОБА_1 видано посвідчення серія НОМЕР_1 про те, що він є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с. 8).
Згідно копії витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв у колишнього війсковослужбовця № 1102 від 30.04.2013 року у колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1964 року народження, наявні множинні вогнепальні осколкові поранення голови, грудей, живота, лівої нижньої кінцівки (контузія), наслідком яких стали рубці шкіри в зазначених анантомічних областях, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського бюро СМЕ № 650/Ж від 20.04.2013 року, що в подальшому призвело до розвитку «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ (1986 року контузія головного мозку) у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ст., з вираженим церебростенічним синдромом, розсіяною пірамідною симптоматикою, вегето- судинною дисфункцією, емоційно-вольовою нестійкістю, післятравматичного церебрального арахноїдиту з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, центральною вестибулярною дисфункції ІІ-ІІІ ст., стійким вираженим цефалгічним синдромом., що підтверджено медичними документами, поранення (контузія) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 12).
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою та надав ксерокопії документів, для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням ІІ групи інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби.
Як вбачається з виписки з протоколу засідання комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №100 було відмовлено у призначені одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , який звільнений зі Збройних Сил Російської Федерації 31.12.1996 року, а з 31.05.2011 року був визнаний в Україні інвалідом 3 групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, оскільки законодавство України не передбачає здійснення виплат військовослужбовцям інших країн.
Відповідно до пункту 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , як громадянину України, інвалідність була встановлена 27.08.2014 року внаслідок поранення, контузії, захворювань пов`язаних з виконанням службових обов`язків в країнах де велися бойові дії та наданий статус ветерана війни.
З протоколу №1102 від 30.04.2013 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв вбачається, що поранення у ОСОБА_1 виникли в 1986 році, тобто під час несення служби в лавах Збройних Сил Радянського Союзу, а не під час несення служби в Російській Федерації.
На теперішній час та станом на день встановлення інвалідності ОСОБА_1 є військовозобов`язаним запасу України, що підтверджується довідкою №1/4/5017 виданої замість військового квитка (а.с.7). Отже, у суду не має підстав вважати позивача військовослужбовцем іншої країни, тому відповідач необґрунтовано відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги з цих підстав.
Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Отже, обов`язок держави відшкодувати позивачу завдану шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.10.2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для судів.
Дослідивши матеріали справи, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково.
Відмова відповідача в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно ст. 16 Закону № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» є неправомірною.
Проте, позовні вимоги про стягнення одноразової грошової допомоги в сумі 243600 грн. задоволенню не підлягають, оскільки у суду відсутні підстави для стягнення з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до ст. 16-163 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, так як воно є передчасним, тому в цій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають.
Дослідивши матеріали справи, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково.
Керуючись ст. 16 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», ст.ст.2, 4, 6, 8, 9, 17-18,41, 69, 104-106,122,128,158-163, 186, КАС України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та стягнення суми задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо непризначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.
В решті позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України відмовити.
На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення, з подачею її копії до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.
Суддя: Л.О. Варнавська