Справа № 140/541/17
Суддя: Штифурко Л. А.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 140/541/17
Провадження №2-а/148/38/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.,

секретаря Лавренюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними, зобов'язання відновити виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що він з 01.01.2007 року по 31.12.2016 року перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області і отримував пенсію за вислугу років довічно відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, що підтверджується пенсійним посвідченням №30/11065.

З 1 квітня 2016 року позивачу відповідачем призупинено виплату пенсії за вислугу років.

В січні 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про відновлення виплати призначеної пенсії з 01.01.2016 року, на що отримав письмову відмову від 24.01.2017 року №35/А-12 у поновленні виплати пенсії з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015 року № 911, яким внесенні зміни до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Вказана обставина змусила позивача звернутися до суду з позовом, в якому він просить визнати дії відповідача щодо відмови у поновленні виплати йому пенсії протиправними та зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії за вислугу років, починаючи з 01 січня 2016 року.

У судове засідання позивач не з'явився, надіславши на адресу суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - Лівандовська О.В. проти задоволення позову заперечила, посилаючись на те, що відповідно до Закону України № 911 від 24.12.2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, згідно з яким тимчасово у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) не виплачуються. Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 перше речення частини першої статті 54 було визнано неконституційним та таким, що втратило чинність з дня ухвалення цього рішення. Відповідно особам, які працювали на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів" було проведено доплату пенсії за період з 20.12.2016 року по 31.12.2016 року. Позивачеві виплата пенсії за період з 20.12.2016 року по 31.12.2016 року не проведна, оскільки на підставі його заяви від 26.12.2016 року його знято з обліку та переведено на інший вид пенсії на підставі довідки МСЕК. Зазначила, що єдиною підставою для поновлення виплати пенсії позивачу відповідно до Закону № 2262-ХІІ є звільнення з роботи. Оскільки станом на 01.901.2016 року позивач працював та продовжує працювати на посаді судді, підстав для поновлення виплати йому пенсії не було. Просила в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено та не заперечено в судовому засіданні представником відповідача, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області. З копії посвідчення № 80/11065 встановлено, що йому призначена пенсія за вислугу років довічно відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 9).

Крім того, судом встановлено, що з 01.01.2016 року відповідачем призупинено ОСОБА_1 виплату пенсії за вислугу років з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015 року № 911, яким внесенні зміни до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Встановлено судом і те, що в січні 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про відновлення виплати призначеної йому пенсії з 01.01.2016 року (а.с. 6).

24.01.2017 року відповідачем позивачу надана письмова відмова у поновленні виплати пенсії, з посиланням на те, що відповідно до Закону України № 911 від 24.12.2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, згідно з яким тимчасово у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України "Про судоустрій і статус суддів"призначені пенсії не виплачуються. (а.с. 5).

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного, відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (в редакції Закону № 911 від 24.12.2015 року), тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України, «Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини 7 ст. 43, першого речення частини першої ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, зокрема, перше речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Положення першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Статтею 124 Конституції України закріплено конституційний принцип обов'язковості судового рішення, згідно якого судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як роз'яснено у п. 19 Постанови Пленуму ВСУ № 8 "Про незалежність судової влади" від 13.06.2007 року відповідно до ст.ст. 8, 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

В рішенні від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) Конституційний Суд України зазначив, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до ч. 2 ст. 6 ч.2 ст. 19 ч. 1 ст. 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконаннчя державою своїх соціальних зобовязань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

З огляду на викладене вище, враховуючи, що положення ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, суд приходить до висновку, що призупинення з 01.01.2016 року виплати призначеної позивачу пенсії за віком на підставі даного закону порушує його конституційні гарантії щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, характер виконуваних обовязків яких є особливим. Як неодноразово підкреслив Конституційний Суд України у своїх рішеннях пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги, необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається.

Отже, суд вважає, що відмовляючи поновити позивачу виплату призначеної йому пенсії відповідно до Закону України "Про Про пенсійне заезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01.01.2016 року, відповідач діяв неправомірно. А тому з 01 січня 2016 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону № 2262, підлягає відновленню у зв'язку з визнанням неконституційними положень ст. 54 вказаного Закону (зі змінами) та відсутністю підстав для її невиплати. При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

Судові витрати підлягають компенсації за рахунок державного бюджету, оскільки сторони звільненні від їх оплати.

На підставі наведеного, керуючись Закономи України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015 року № 911, ст.ст. 2, 5, 6, 9-12,158,160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позовОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними, зобов'язання відновити виплату пенсії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати пенсії за вислугу років.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відновити ОСОБА_1 виплату пенсії за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01.01.2016 року.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Л.А. Штифурко