Справа № 332/673/17
Суддя: Яцун О. С.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/673/17
Провадження 2-а/332/37/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2017 року Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: судді Яцуна О.С., при секретарі Вінник Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 доЦентрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинення дій, в обґрунтування якого зазначив, що з 11.03.2012 року він перебуває на обліку та отримує пенсію згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії продовжував працювати та набув страховий стаж більше 24 місяців. 11.03.2017 року позивач набуде право на пенсію за віком на загальних підставах. 10.02.2017 року він звернувся до УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення йому пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні роки, що передують року звернення з призначенням пенсії за віком, але листом від 21.02.2017 року йому було відмовлено. З даним рішенням позивач не згодний, вважає таке рішення протизаконним.

Від позивача до суду надійшли письмові пояснення, в яких просить розглянути справу у його відсутність, та посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у звязку із втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Однак, відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообовязкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення. Такою і є норма п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Тобто право на пенсії за віком позивач набув з 11.03.2017 року.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, надавши суду письмові заперечення проти позову, де зазначено, що первинно позивачу була призначена пенсія за віком на пільгових умовах по Списку № 2 з 11.03.2012 р. Виплата пенсії позивачу не припинялася. При переведенні з одного виду пенсії на інший, враховується заробітна плата за період страхового стажу, зазначеного в ч. 1 ст. 40 вказаного Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії. Працюючий пенсіонер має право на перерахунок пенсії в будь-якій час після її призначення, однак не раніше як через два роки після здійснення попереднього. Враховуючи наведене, оскільки позивач не відмовлявся від призначеної пенсії, отримував безпосередньо пенсію в установлені строки, призначення вже призначеної пенсії суперечить чинному законодавству.

Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач з 11.03.2012 року перебуває на обліку та отримує пенсію по Списку №2 згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

10.02.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком.

На заяву позивача УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя листом від 21.02.2017 року № 40/Т-8 йому було відмовлено, з посиланням на те, що позивач вже отримує такий вид пенсії.

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мають право на пенсію працівники, які зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Судом було встановлено, що позивачу з 11.03.2012 року призначена пенсія саме на підставі вищезазначеної норми Закону України «Про пенсійне забезпечення», на момент призначення такого виду пенсії пільгова пенсія за віком, позивач мав вік 55 років, такий вид пенсії надавав можливість позивачу продовжувати працювати та отримувати пенсію, і виплата такого виду пенсії позивачу з моменту її призначення не припинялось.

Положення ст. 2 «Про пенсійне забезпечення» та ст. 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом передбачають наявність таких видів пенсій:

1)пенсія за віком;

2)пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не

повязаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у звязку з втратою годувальника.

У звязку із зазначеним, суд вважає, що позивачу вже була призначена пенсія за віком з 11.03.2012 року, а тому не відбувається перехід за вибором певного пенсіонера з одного виду пенсії на інший.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що під час відмови позивачу у призначенні пенсії за його заявою від 10.02.2017 року відповідач діяв в межах своїх повноважень, і така відмова є обґрунтованою та правомірною, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст. 3, 4, 18, 71, 86, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя О.С. Яцун