Справа № 357/9392/16-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

12 квітня 2017 року м. Київ К/800/4510/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., перевіривши касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2017 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області (далі - УПФУ) звернулось з позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - ДВС) в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2017 року, адміністративний позов УПФУ повернуто позивачеві на підставі пункту 1 частини 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України. оскільки останній не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 20 лютого 2017 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху у зв'язку з її невідповідністю вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України.

Скаржникові у строк протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали запропоновано усунути зазначені в ній недоліки скарги та роз'яснено, що у випадку їх невиконання касаційну скаргу буде повернуто.

Вказані в ухвалі судді недоліки касаційної скарги усунуто скаржником у встановлений судом процесуальний строк.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що позивач не усунув недоліки заяви у процесуальний строк, встановлений в ухвалі судді про залишення позову без руху. Зокрема, УПФУ не сплатило судовий збір, а його клопотання про звільнення від сплати такого є необґрунтованим.

Так, за змістом частини 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

В свою чергу, у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Водночас, за приписами частини 1 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Частиною 2 і пунктом 1 частини 3 цієї ж норми процесуального права передбачено, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду. Позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

На час звернення до суду першої інстанції з даним позовом УПФУ не було звільнено від сплати судового збору.

Разом з тим, у суді першої інстанції відповідачем було заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору з посиланням на відсутність коштів, призначених на цю мету.

Частиною 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Подача касаційної скарги є окремою процесуальною дією, вчиненою скаржником, у даному випадку, до набрання чинності Законом України від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким Пенсійний фонд України та його органи звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Документу про сплату судового збору скаржником надано не було, а тому суд першої інстанції правильно вказав на невідповідність позовної заяви вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами частини 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Одночасно, за змістом частини 1 статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Аналогічне правило закріплене і у статті 8 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір", в редакції Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" (далі - Закони № 3674-VI і № 484-VІІІ відповідно).

При цьому, обставини, які унеможливлюють сплату судового збору мають носити постійний характер, тобто існувати як на час звернення з касаційною скаргою, так і в подальшому, бути об'єктивними (не залежати від волі особи - скаржника).

Крім того, згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 484-VІІІ Кабінет Міністрів України повинен був забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Таким чином, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, про що правильно зазначили суди попередніх інстанцій.

Ураховуючи наведене, суди дійшли правильного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви УПФУ, оскільки позивач не усунув її недоліки у встановлений судом строк і не зазначив обставин, за яких його слід звільнити від сплати судового збору.

Такий висновок судів першої та апеляційної інстанцій відповідає дійсним обставинам справи та нормам процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновку не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або порушили норми процесуального права.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2017 року, відмовити.

Копію цієї ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України М.І. Мойсюк