Справа № 623/221/17
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 р. Справа № 623/221/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ізюмської міської ради Харківської області на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.02.2017р. по справі № 623/221/17

за позовом ОСОБА_1

до Ізюмської міської ради Харківської області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до звернулась до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з позовом в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення Ізюмської міської ради Харківської області 28 сесії 7 скликання від 23.12.2016р. Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1 № 0752;

- зобовязати Ізюмську міську раду Харківської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність орієнтовною площею 0,0300 га, що розташована в районі вул. Соснової, 2 м. Ізюм Харківської області, для ведення індивідуального садівництва.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.02.2017р. адміністративний позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Ізюмської міської ради Харківської області 28 сесії 7 скликання від 23.12.2016р. Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1 № 0752.

Зобовязано Ізюмську міську раду Харківської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність орієнтовною площею 0,0300 га, що розташована в районі вул. Соснової, 2 м. Ізюм Харківської області, для ведення індивідуального садівництва.

Ізюмська міська рада Харківської області (далі відповідач) не погодившись з рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволені позову.

Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 17.11.2016р. ОСОБА_1 звернулась до Ізюмської міської ради Харківської області із заявою про виділення їй у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення садівництва, загальною площею 0,03 га, що розташована за адресою вул. Соснова, 2 в м. Ізюм Харківської області до якої додала графічні матеріали (кадастровий план земельної ділянки), копію паспорту та ідентифікаційного коду ( а.с. 9).

12.12.2016р. постійною комісією Ізюмської міської ради з питань містобудування, архітектури та земельних відносин розглянуто звернення ОСОБА_1 та прийнято одноголосне рішення про відмову . (а.с.11)

Рішенням Ізюмської міської ради Харківської області 28 сесії 7 скликання від 23 грудня 2016 року № 0752 Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1 В. відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у приватну власність земельної ділянки загальною площею 0,0300 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована за адресою місто Ізюм, вул. Соснова,2 , у зв`язку з невідповідністю до чинних нормативно правових документі визначено смугу відведення (відчуження) автомобільної дороги Київ - Харків Довжанське та невідповідність адреси земельної ділянки.(а.с.12)

Задовольняючи позов в частині скасування рішення міської ради суд першої інстанції виходив з того, що воно прийнято необґрунтовано, а тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується в цій частині з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Земельні відносини в України регулюються, зокрема, Земельним кодексом України.

Діяльність органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб регулюються спеціальними нормами Закону України Про місцеве самоврядування в України , ст. 26 якого до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення питань з регулювання земельних відносин. Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 цього Закону виключно на пленарному засіданні міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Положеннями ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України зокрема встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ... ведення садівництва ... у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною7 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, спеціальними нормами закону визначений виключний перелік підстав для відмови у задоволення заяви та імперативно закріплений обов'язок органу місцевого самоврядування викласти у своєму рішенні мотиви відмови у наданні дозволу на виготовлення землевпорядної документації, передбачені ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Аналізуючи зміст оскаржуваного рішення, та документи які надані в його обґрунтування, колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено жодної з передбачених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України належної підстави для відмови у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва.

Також не доведено належних підстав для такої відмови і норми ст. ст. 12, 71 та 118 Земельного кодексу України, ст. 26 та ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в України, ст. 9 Закону України Про автомобільні дороги, на які посилається відповідач в тексті оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом першої інстанції подання позивачем до відповідача картографічних матеріалів належним чином не завірених, та які не містять визначення підземних інженерних мереж та не відповідають фактичному зображенню земельної ділянки на кадастровому плані є необґрунтованими.

В підтвердження зазнаних обставин, а саме щодо проходження через спірну земельну ділянку підземної лінії електрозв'язку відповідачем до суду апеляційної інстанції надано договір про встановлення права обмеженого користування чужою земельною ділянкою від без дати та номеру між землекористувачем Службою автомобільних доріг у Харківської області та Центром електричного зв'язку-6, схему проходження підземних комунікацій на земельній ділянці автодороги М-03 в межах території Ізюмської міської ради.

Колегія суддів зазначає, що надані документи не є належними доказами в підтвердження зазначених відповідачем обставин, оскільки договір про обмежене користування не містить посилань на те, яка саме земельна ділянка перебуває в користуванні Служби автомобільних доріг у Харківської області, та що спірна земельна ділянка перебуває в користування цієї установи і через неї проходять підземні лінії електрозв'язку. Крім того, під час підготовки документів для отримання дозволу позивачем погоджено план бажаної земельної ділянки та її межі зі Службою автомобільних доріг у Харківської області, накладення не встановлено, про що свідчить акт погодження меж спірної земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги що зазначена в заяві ОСОБА_1 земельна ділянка не входить до складу земель комунальної власності Ізюмської міської територіальної громади також не підтверджені належними доказами.

Відповідно до ст.83 ЗК України землі, які належать на паві власності територіальним громадам міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Згідно наданих позивачем документів вбачається, що правовий статус земельної ділянки в м. Ізюм, вул. Соснова,2 зазначений як комунальна власність, землі, не надані у власність або користування в межах населених пунктів, що підтверджується довідкою управління Держземагенства в Ізюмському районі Харківської області від 12.08.2016р.

Відповідачем не надано доказів на спростування зазначених обставин та на підтвердження перебування спірної земельної ділянки у державній або приватній власності.

Посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що ОСОБА_1 невірно зазначено в заяві адресу земельної ділянки вул.Соснова, 2, м. Ізюма, є недоведеними, як і визначення, щодо невідповідності до чинних нормативно правових документів визначено смугу відведення (відчуження) автомобільної дороги Київ - Харків Довжанське.

З наданих документів, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення, не вбачається невідповідність адреси та невідповідність до чинних нормативно правових документів визначення смугу відведення (відчуження) автомобільної дороги Київ - Харків Довжанське. Апеляційна скарга лише загальне посилання на наявність невідповідності в наданих позивачем документах (кадастровому плані) без конкретизації в чому вона полягає.

Доводи відповідача щодо не врахування судом першої інстанції планово-картографічних матеріалів, які входять до складу технічної документації із землеустрою, розроблених Харківським регіональним центром Державного земельного кадастру в 2002р., генерального плану забудови м. Ізюм, актуалізованим рішенням Ізюмської міської ради від 02.04.2013р. якими не передбачено безоплатної передачі громадянам земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель державної власності, що знаходяться в смузі відчуження автомобільної дороги державного значення М-03, колегія суддів вважає необґрунтованими, тому як відповідачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано планово-картографічних матеріалів та генерального плану. До суду апеляційної інстанції надано лише рішення Ізюмської міської ради від 02.04.2013р. " Про актуалізацію генерального плану м. Ізюм", яке не містить заборони передачі безоплатної передачі громадянам земельних ділянок.

Крім того невідповідність місця розташування спірної земельної ділянки генеральному плану населеного пункту не була підставою прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином відповідачем не доведена правомірність оскарженого рішення, а тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку щодо його скасування.

Проте колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобовязання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність .

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельним кодексом України визначено до повноважень якого органу належить надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмова в ньому.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність субєкта владних повноважень на відповідність закріплених ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень. Таке втручання не може бути виправдане з підстав доцільності та необхідності врегулювання спірних відносин.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влад.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, тому завданням адміністративного судочинства є контроль за легітимністю прийняття рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що суд не може перебирати на себе повноваження та функції уповноваженого органу, втручаючись при цьому у внутрішньо - організаційну специфіку роботи та не вправі зобов'язувати відповідача до вчинення тих дій, які згідно із вищезазначеним земельним законодавством України можуть здійснюватися лише за його розсудом в межах наданих йому законом повноважень.

За вказаних обставин суд не вправі втручатися у такі повноваження і зобовязувати відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність орієнтовною площею 0,030 га, що розташована в районі вул. Соснової, 2 м. Ізюм Харківської області, для ведення індивідуального садівництва.

Таким чином, вищезазначена позовна вимога є втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а відтак задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції в частині зобов'язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність орієнтовною площею 0,0300 га, що розташована в районі вул. Соснової, 2 м. Ізюм Харківської області, для ведення індивідуального садівництва не відповідає вимогам ст. 159 КАС України, прийнята без з'ясування всіх обставин справи, а тому апеляційна скарга в цій частині підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції в цій частині скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Ізюмської міської ради Харківської області задовольнити частково.

Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.02.2017р. по справі № 623/221/17 в частині зобовязання Ізюмську міську раду Харківської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність орієнтовною площею 0,0300 га, що розташована в районі вул. Соснової, 2 м. Ізюм Харківської області, для ведення індивідуального садівництва - скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволені позову ОСОБА_1 - відмовити.

В іншій частині постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.02.2017р. по справі № 623/221/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови виготовлений 21.04.2017 р.