Справа № 332/472/17-а(2-а/332/27/17)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 рокусправа № 332/472/17-а(2-а/332/27/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2017 року у справі №332/472/17-а(2-а/332/27/17) за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції - ОСОБА_2, третя особа - Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08 лютого 2017 року звернувся до суду з позовом до інспектора роти №2 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції - ОСОБА_2, третя особа - Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції, згідно з яким просить визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №722545 від 30.01.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 та за ч.6 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає про те, що номерний знак на його автомобілі позивача дійсно був забрудненим, однак його можливо було розгледіти з відстані 20 метрів. Працівниками патрульної поліції такі вимірювання не здійснювалися. Вказує на те, що оскільки ним не скоєно правопорушення передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП, працівники поліції не мали підстав перевіряти наявність у нього страхового полісу.

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що постанова від 30.01.2017 року була складена правомірно, обґрунтовано і на законних підставах.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо законності постанови серії АР №722545 від 30.01.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що постановою відповідача серії АР №722545 від 30.01.2017 року по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126, ч.6 ст. 121 КУпАП України і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що 30.01.2017 року о 05:50 годині в м. Запоріжжя вул. Леніна він керував транспортним засобом з забрудненим номерним знаком та при перевірці не мав при собі полюсу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги пп. 2.1 «г» (а.с.3).

Законність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.1 «г» ПДР встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний договір обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу (крім водіїв транспортних засобів Збройних Сил) у разі укладення такого договору.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з візуальної інформації з відеозапису під час оформлення адміністративного матеріалу відеокамера була розміщена на форменому одязі працівника національної поліції, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Таким чином, відеофіксація правопорушення з нагрудної відеокамери працівником поліції є належним доказом.

Як вбачається з відео фіксації вчинення позивачем правопорушення, яка мається на диску наданому відповідачем (ZE6384-DVR-T47D), при здійсненні зупинки транспортного засобу позивача 30.01.2017 року номерний знак його автомобіля був забрудненим, що не дозволяє взагалі визначити символи номерного знака. З візуальної інформації відеозапису здійсненого відповідачем під час оформлення адміністративного матеріалу вбачається, що відеозапис факту наявності забруднення номерного знаку транспортного засобу позивача, яке перешкоджає визначити символи цього номерного знака, був здійснений з відстані ближче ніж двадцять метрів від зупинки автомобіля.

Тобто, відповідачем встановлено факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст.126 КУпАП України керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.21.1 ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Згідно з п.21.3 цього Закону при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідно до п.21.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: Відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Позивач не заперечує ту обставину, що він на вимогу працівника поліції не пред'явив оригінал страхового полісу для перевірки.

Згідно із ст.17.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі втрати страхового поліса страховик зобов'язаний протягом семи календарних днів безкоштовно видати дублікат цього поліса на підставі заяви страхувальник.

Разом з тим, як вбачається з відеофіксації вчинення позивачем правопорушення, останнім не пред'являлося на вимогу працівника поліції ні страхового полісу, ні дубліката цього поліса.

Пред'явлення позивачем працівникам поліції корінця поліса, замість оригіналу такого полісу або його дублікату виданого в порядку ст.17.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено законодавством.

Слід зазначити й те, що доводи позивача про те, що відповідачем не дотримано положення п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є безпідставними, оскільки у законі визначені лише два випадки, коли пред'являється поліс, зокрема, при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. З оскаржуваної постанови вбачається, що позивач вчинив кілька адміністративних правопорушень, а саме керував транспортним засобом з забрудненим номерним знаком відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП та порушив п.2.1 «г» ПДР України, а саме здійснював експлуатацію транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст.125 КУпАП за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121 - 128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу тягнуть за собою попередження.

Санкція частини 1 ст. 126 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу в розмірі двадцять п'ять неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 425 грн. (17 х 25).

За правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи те, що позивачем вчинено два адміністративних правопорушення відповідальність за які передбачено ч.1 ст. 126 та за ч.6 ст. 121 КУпАП, а також враховуючи положення ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідачем правомірно накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., що в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2017 року у справі №332/472/17-а(2-а/332/27/17) без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко