Справа № 826/1874/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 квітня 2017 року № 826/1874/16

Окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Третя особа 1), Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Третя особа 2), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С. щодо не включення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Уповноважену особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявську О.С. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок включення до їх числа ОСОБА_1 за його вкладом в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на рахунку НОМЕР_2 із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню в розмірі 199 913,00 грн.

- Стягнути здійснені позивачем судові витрати в сумі 2102,40 грн., з яких 1102,40 грн. судового збору та 1000,00 грн. оплата допомоги адвоката з Державного бюджету України на користь позивача.

В обґрунтування позову зазначив, що 06 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено Договір - заяву №307231/43865/7-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 7 місяців в національній валюті, відповідно до умов якого Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в національній валюті на Вкладний рахунок НОМЕР_2 у сумі 199 913,00 грн. на строк з 06.08.2015 року по 06.03.2016 року у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі - заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Відповідно до постанови Правління НБУ від 17.12.2015 року №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 18.12.2015 року прийнято рішення №230 про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С. на 2 роки з 18.12.2015 року до 17.12.2017 року включно.

У повідомленні на офіційному сайті Фонду від 22.12.2015 року зазначено, що у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду рішення №230 від 18.12.2015 року, Фонд з 23.12.2015 року розпочинає виплати коштів вкладникам АТ «Банк «Фінанси та Кредит»; для отримання коштів вкладники Банку з 23.12.2015 року до 03.02.2016 року включно можуть звертатись до установ банків - агентів Фонду (відповідно до місця реєстрації Позивача - до ПАТ «ПУМБ»).

При зверненні 23.12.2015 року на «гарячу телефонну лінію» ПАТ «ПУМБ» та у відділення ПАТ «ПУМБ» у м. Дніпродзержинськ, Позивачу стало відомо, що його не включено до затвердженого виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру вкладників АТ «Банк «Фінанси та Кредит» для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування, ця ж інформація, як зазначає позивач, була підтверджена йому й при звернення на гарчу лінію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

04.01.2016 року Позивач звернувся із заявою до Відповідача з проханням вказати причину невнесення його персональних даних станом на 23.12.2015 року у перелік на виплату сум відшкодування коштів за вкладами та внести його у зазначений перелік, однак, на момент звернення до суду з вказаним позовом, відповіді від Відповідача не надійшло.

Крім того, 04.01.2016 року Позивач звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з проханням виплатити йому гарантовану суму відшкодування, станом на 05.02.2016 року відповіді на вказану заяву від Фонду на адресу позивача не надходило.

Також, Позивач вказує на те, що на день подання позову, Відповідачем не включено даних про позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Вважає вказану бездіяльність Відповідача протиправною та такою, що порушує його права і свободи.

Просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Під час розгляду справи представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві, а також додаткових поясненнях.

Представник відповідача та третьої особи 2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив у їх задоволенні відмовити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені письмових запереченнях проти позову.

Представник третьої особи 1 до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю на адресу суду не надходило. Відповідно до наданих суду письмових пояснень проти задоволення позовних вимог заперечував та просив у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні за згодою представника позивача, представника відповідача та третьої особи 2, ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та третьої особи 2, дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

У судовому засіданні встановлено, що 06 серпня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір-заяву №307231/43865/7-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 7 міс. в національній валюті, відповідно до умов якого Клієнт вносить, а Банк приймає грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок НОМЕР_2 у сумі 199 913,00 грн. на строк з 06 серпня 2015 року по 06 березня 2016 року, у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі - заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.fcbank.com.ua, з процентною ставкою 14,50% річних.

Відповідно до положень п. 5 Договору після закінчення строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2 Основних умов.

Як вбачається з наданої суду копії Виписки по особовому рахунку за період з 16.09.2015 року по 16.09.2015 року на рахунку НОМЕР_2, відкритому у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я ОСОБА_1, містяться грошові кошти у розмірі 199 913,00 грн.

04 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С. з заявою, відповідно до якої просив вказати причину невнесення станом на 23.12.2015 року його персональних даних у реєстри вкладників АТ «Банк «Фінанси та Кредит» для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування та внести його у відповідні реєстри.

Крім того, 04.01.2016 року Позивач звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з проханням виплатити йому гарантовану суму відшкодування за вкладом, розміщеним в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на депозитному рахунку НОМЕР_2.

Як вбачається з наданою суду копії листа від 28.01.2016 року №37-036-5090/16 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб рекомендував Позивачу з питань стосовно суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, включення до переліку вкладників на отримання коштів звернутися до Уповноваженої особу Фонду на ліквідацію в АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Однак, станом на день звернення до суду з вказаним позовом, як було встановлено у судовому засіданні, відповіді на вищевказане звернення Позивач від Відповідача не отримав.

Вважає бездіяльність Відповідача в частині не включення до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протиправною.

Частиною 2 ст. 72 КАС України обставини визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

У відповідності до постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року №612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк «Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року №171 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до вищевказаного рішення у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 року до 17 грудня 2015 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівна на три місяці з 18.09.2015 року до 17.12.2015 року включно.

Згідно з Постановою Правління НБУ від 17.12.2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Вказаним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «фінанси та Кредит», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівни на два роки з 18.12.2015 року до 17.12.2015 року включно.

Виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, суд приходить до висновку про наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та врегульовані нормами Положення про порядок відшкодування Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 07.09.2012 року за № 1548/21860.

У відповідності до ч. 1 статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За визначенням статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Пунктом 4 ч.1 ст. 2 того ж Закону передбачено, що вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 1068 ЦК України Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

У відповідності до п. 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 року за №1172/8493 Банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Зі змісту письмових заперечень Відповідача вбачається, що Позивача не було включено до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки клієнтом Банку - юридичною особою ТОВ «Виробничо - комерційна фірма «ЕКРАН-СЕРВІС» були проведені операції з метою ввести в оману Фонд гарантування вкладів фізичних осіб щодо нібито наявності підстав для виплати відшкодування за рахунок державних коштів, а саме: ТОВ «ВКФ «ЕКРАН-СЕРВІС» перерахувало зі свого поточного рахунку у Банку у період з 10.03.2015 року по 26.03.2015 року на карткові поточні рахунки у Банку, належні різним фізичним особам, у тому числі й Позивачу, грошові кошти у сумах, кожна з яких не перевищує максимальної суми відшкодування вкладу, гарантованої державою, з метою подальшого отримання зазначеними фізичними особами як вкладниками, сум грошових коштів, що нібито належать цим фізичним особам, в межах сум гарантованого відшкодування від держави в особі Фонду.

В результаті зазначених операцій, як вказано у запереченнях, 20 фізичних осіб, отримали кошти від ТОВ «ВКФ «ЕКРАН-СЕРВІС». При цьому, на рахунку у кожної фізичної особи утворився залишок, у тому числі й у Позивача, у розмірі 199 913,00 грн.

В подальшому, кошти з карткового рахунку НОМЕР_2 були перераховані на поповнення депозиту №307231/43865/7-15.

Тому, на думку Відповідача, ТОВ «ВКФ «ЕКРАН - СЕРВІС» намагається безпідставно збільшити суму, що підлягає відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на 4 млн. грн.., всупереч положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, як зазначено у запереченнях, наведені операції з перерахування коштів з відкритого у Банку поточного рахунку юридичної особи на відкриті у тому ж Банку рахунки фізичних осіб, у тому числі й на рахунок Позивача, з призначенням «безвідсоткова позика», направлені на «дроблення» коштів на рахунку суб'єкта господарювання шляхом оформлення фіктивних платежів, щодо нібито надання безвідсоткової позики фізичним особам, мають на меті незаконне отримання відшкодування коштів клієнта - юридичної особи за рахунок коштів держави в особі Фонду.

В подальшому, на адресу суду надійшли додаткові письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, Відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі, з огляду на те, що 19.01.2015 року Постановою Правління НБУ №34/БТ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії проблемних та запроваджено обмеження в діяльності Банку, а саме: встановлено не допускати проведення будь - яких операцій за чинними договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування. Вказана постанова Правління НБУ є банківською таємницею.

Постановою Правління НБУ №463/БТ від 16.07.2015 року строк віднесення банку до категорії проблемних продовжено на 30 днів.

У зв'язку з чим, як вказує Відповідач у додаткових запереченнях, у період з 19.01.2015 року по 20.08.2015 року Банк втратив право на здійснення операцій щодо перерахування коштів, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб за рахунок Фонду.

Також, у запереченнях зазначено, що в період часу з 10.03.2015 року по 26.03.2015 року до Банку надійшли платіжні доручення платника ТОВ «ВКФ «ЕКРАН-СЕРВІС» №№50,64,78 на перерахування коштів через транзитний рахунок банку НОМЕР_2 отримувачу ОСОБА_1 на платіжну картку на рахунок НОМЕР_2 за призначенням: надання безвідсоткової позики, дог. 043 від 04.03.2015 року.

Банком виконані вказані платіжні доручення шляхом здійснення переказу/перерахування сум з рахунку Платника НОМЕР_3 на зазначений у платіжному дорученні рахунок банку НОМЕР_4, з 10.03.2015 року по 26.03.2016 року частинами по 70 000,00 грн. 11.03.2015 року, 80 000,00 грн. 19.03.2015 року та 50 000,00 грн. 26.03.2015 року на загальну суму 199 913,00 грн.

В подальшому кошти списано з рахунку банку та зараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2, а 06.08.2015 року поповнено депозит №307231/43865/7-15 на вищевказану суму.

Вказані обставини, як встановлено у судовому засіданні, підтверджуються наданими суду копіями відповідних меморіальних ордерів та платіжних доручень.

При цьому, суд не приймає до увагу посилання Відповідача на наявність Постанови Правління НБУ №34/БТ, якою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії проблемних, а в подальшому строк віднесення банку до категорії проблемних продовжено на 30 днів, оскільки будь - яких доказів щодо доведення змісту вказаної постанови до співробітників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суду надано не було.

Крім того, зі змісту вказаних додаткових заперечень вбачається, що Відповідач, користуючись своїми повноваженнями, посилаючись на норми ст.. 228 ЦК України, визнав укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» договір нікчемним та не вніс дані про Позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, однак будь - якого повідомлення щодо нікчемності укладеного Договору Позивачу направлено не було.

Аналогічної позиції дотримується й третя особа - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, суд приходить до висновку про наступне:

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За визначенням статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

У відповідності до ч. 1 статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Частиною першою статті 11 та частини третьої статті 12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 38 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно з нормами ст.. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Пунктами 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (далі - Положення) Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Файл csv формується за структурою інформаційного рядка файла «Перелік вкладників» (додаток 9) та за правилами формування csv файлів (додаток 10).

У відповідності до п. 6 Розділу ІІІ Положення протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Пунктами 2,3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Таким чином, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі етапи:

1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду;

3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру;

4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

При цьому, Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації додаткову інформацію про вкладників, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Відповідач посилається на норми ст.. 228 ЦК України, якими передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У відповідності до приписів ч .2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 того ж Закону Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

При цьому, суд звертає увагу на той факт, що Відповідачем не надано належних та допустимих доказів та не доведено, що умови укладеного договору про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 7 міс. в національній валюті від 06.08.2015 року передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання переваг позивачу чи кредиторам банку переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, крім того, позивач є вкладником, а не кредитором ПАТ "Банк «Фінанси та Кредит» у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому є тією особою, яка набула право на гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Суд не приймає до уваги доводи Відповідача про правомірність не включення Позивача до переліку вкладників, які мають право на отримання відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, у зв'язку із тим, що, на думку Відповідача, кошти на ім'я позивача надійшли внаслідок "дроблення" коштів ТОВ «ВКФ «ЕКРАН-СЕРВІС», а також наявності зареєстрованих кримінальних проваджень за фактом вчинення службовими особами ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кримінальних правопорушень, оскільки зазначене не свідчить про нікчемність укладеного правочину, а факт знаходження на рахунку позивача грошових коштів у розмірі 199 913,00 Відповідачем не заперечується.

Крім того, частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частинами 1 та 2 ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Крім того, ч. 3 ст. 228 ЦК України встановлено, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

У судовому засіданні було встановлено та не заперечувалося сторонами, що 06.08.2015 року на депозитний рахунок ОСОБА_1 надійшли грошові кошти на загальну суму 199 913,00 грн., вищевказані грошові кошти знаходяться на рахунку останнього, що підтверджується наданою суду випискою з особового рахунку.

Суд звертає увагу, що переказ грошових коштів здійснено до запровадження тимчасової адміністрації, тобто до 17.09.2015 року.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме, що вкладом повинні бути лише кошти, внесені безпосередньо вкладником та в статті 2 передбачено, що кошти, які надійшли для вкладника, вважаються вкладом та не приймає до уваги посилання відповідача на наявність зареєстрованих у ЄРДР кримінальних проваджень за фактом скоєння службовими особами ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кримінальних правопорушень, а також посилання на ст.. 228 ЦК України щодо нікчемності правочину.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не наведено, а судом не встановлено, підстав для визнання нікчемним договору строкового банківського вкладу; відповідачем не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави, а в силу положень ч. 3 ст. 228 ЦК України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Відповідного судового рішення про визнання недійсним договору банківського вкладу або обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, та яким було б встановлено вину службових осіб ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо незаконного зарахування грошових коштів на рахунок Позивача сторонами під час розгляду справи надано не було.

Тобто, відповідачем не доведено наявність правових підстав для не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за договором-заявою №307231/43865/7-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 7 міс. в національній валюті від 06.08.2015 року.

Крім того, суд звертає увагу на те, що спірні правовідносини виникли після відкликання банківської ліцензії та вирішення ліквідувати Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», тобто після 17.12.2015 року.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України передбачено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції , викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Як вбачається зі змісту постанови Верховного суду України від 16.02.2016 року у справі №826/2043/15 Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України розглядаючи заяву представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Бробізнесбанк» Куреного О.В. - ОСОБА_4, дійшла до висновку про те, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Крім того, 15 червня 2016 року Верховний Суд України розглянув в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ Український фінансовий світ» ОСОБА_6 про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, відповідно до позовних вимог Позивач також просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення позивача як вкладника за договором до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, а також зобов'язати відповідача включити позивача до переліку вкладників.

Розглядаючи вказану справу, Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України зазначила, що питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у спорі цієї категорії вже вирішувалося Колегією суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати в господарських справах Верховного Суду України, за наслідками вирішення питання щодо усунення розбіжностей у застосуванні норм матеріального та господарського права була винесена постанова Верховного суду України від 16.02.2016 року.

Саме з цих підстав, оскільки судами попередніх інстанцій було встановлено, що Банк знаходиться в процедурі ліквідації у зв`язку з визнанням його неплатоспроможним, на думку колегії суддів, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Суд, користуючись своїм правом, відступає від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, оскільки спір між сторонами у справі виник внаслідок не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та, відповідно, не внесення даних про ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Відмова у виконанні цих дій Відповідачем обгрунтована посиланням на наявність відомостей у ЄРДР про вчинення посадовими особами ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кримінальних правопорушень та зареєстрованих кримінальних проваджень, а також посиланням на приписи ст.. 228 ЦК України.

Зміст обставин даної адміністративної справи та їх нормативне регулювання дають суду підстави вважати, що спір між сторонами носить публічно - правовий характер, пов`язаний із здійсненням владних управлінських функцій, що підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язку щодо доказування правомірності прийнятого рішення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.. 94 КАС України, суд приходить до висновку про необхідність присудити на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 1102,42 грн.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що вимоги Позивача щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги у розмірі 1000,00 грн. не підлягають задоволенню, з огляду на наступне:

Пунктом 1 ч. 3 ст. 87 КАС України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 90 КАС України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно із ч. 1 статті 90 КАС України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" (у редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час

ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до глави 6 КАС України, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі.

За змістом вищезазначених норм вбачається, що на підтвердження витрат на правову допомогу суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Слід також зазначити, що в підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Суд зазначає, що витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тією особами або особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги й її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат.

На підтвердження понесених витрат за отриману правову допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги №11012016/4 від 11.01.2016 року та додаткову угоду № 1 до Договору, укладені між ОСОБА_7 та ОСОБА_1

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 7 від 11.01.2016 року, ОСОБА_7 прийнято від ОСОБА_1 1 000 (одну тисячу) гривень за юридичні послуги за договором.

Разом з тим, вищезазначена угода не містить погодинну оплату, доплата гонорару за позитивний результат по справі, розрахунку погодинної вартості правової допомоги, тощо.

Квитанція до прибуткового касового ордера за надання правової допомоги та угоду про надання правової допомоги не підтверджують обсяги виконаних адвокатом ОСОБА_7 робіт по зазначеній справі. Акти виконаних адвокатом робіт до суду не надано.

До того ж, в наданій суду квитанції відсутня інформація, яка свідчить про те, по якій конкретно справі надавалась правова допомога ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 122,158 - 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни щодо не включення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - протиправною.

Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до Договору - заяви №307231/43865/7-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 7 міс. в національній валюті від 06.08.2015 року із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню у розмірі 199 913,00 грн.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни судовий збір у розмірі 1102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні 40 коп.)

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур