Справа № 819/1310/16
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Львів № 876/1482/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

представника апелянта: Рацина Р.Р.

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.12.2016р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

19.12.2016 р. позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.09.2016 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.12.2016р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права

Апелянт просить суд, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.12.2016р. скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в позові.

Представник апелянта Рацин Р.Р. в судому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

З 29.08.2016 р. по 02.09.2016 р. податковий орган провів документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ФО-підприємця ОСОБА_3 за період з 01.01.2015 року по 31.12.215 року.

За результатами перевірки складено акт № 3528/19-18-13-02/НОМЕР_2 від 09.09.2016 року в якому зазначено порушення встановлені під час перевірки, а саме абз.«д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.п. «в» п.176.1 ст.176, п.177.1 ст.177, ст.179 ПК України у результаті неперерахування до бюджету до 20.02.2016 року податку на доходи фізичних осіб за отримані у 2015 році в розмірі - 78061,16 грн.

На підставі акту перевірки контролюючий орган виніс податкове повідомлення-рішення № від 21.09.2016 року форми «Р» яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування на суму 907576, 45 грн., з них - 78061,16 грн. за податковими зобов'язаннями та 19515,29 грн. за штрафними ( фінансовими ) санкціями.

Так, контролюючий орган під час перевірки дійшов висновку, що ОСОБА_3 у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік не задекларував дохід, а саме частину анульованої кредитної заборгованості.

Як видно з акту про припинення зобов'язань за кредитним договором № 11/316-к від 09.08.2007 р. від 22.10.2015 р., в четвертому кварталі 2015 року банком ПАТ «Універсал Банк» анульовано фізичній особі ОСОБА_3 частину кредитної заборгованості у розмірі - 17 397,76 доларів США, що еквівалентно 393350,79 грн. та відповідно відображено в податковому розрахунку ф.№1-ДФ. (а.с. 20 )

Відповідно до абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 цього Кодексу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді, зокрема, основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

В даній справі має місце прощення банком суми отриманого позивачем кредиту, через що вартість активів останнього не зазнала змін (зменшення) через необхідність погашення відповідного боргу тому, фактично ОСОБА_3 отримав дохід у формі додаткового блага у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням.

При цьому, анулювання основної суми боргу призвело до збереження активів (у тому числі коштів позивача) оскільки, обов'язок погашення боргу є скасованим.

Із урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги вимоги п. 8 підрозділу 1 розділу 10 ( Перехідні положення ) ПК України від 02.12.2010 р.; п. 167.1 ст. 167 ПК України позивач, будучи платником податку на доходи фізичних осіб зобов'язаний задекларувати вищевказаний дохід отриманий у 2015 р.

Колегія суддів погоджується з висновками податкового органу що у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 подав в Тернопільську ОДПІ податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 р. не задекларувавши доходів, податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2015 р. визначаються контролюючим органом самостійно.

Розрахунок податку на доходи фізичних осіб за 2015 р., який необхідно сплатити ОСОБА_3 складає:

- нарахованого доходу ( додаткове благо - анулювання боргу ) у жовтні 2015 р. в розмірі - 393350,79 грн., ставка податку 15 % до суми яка не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати ( 1218*10*15 % = 1827 грн. податку на доходи фізичних осіб ) а сума яка перевищує десятикратний розмір оподатковується за ставкою 20 % ( 393350,79 - 12180 = 381170,79*20 % = 76234,16 грн. ).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову оскільки, податковий орган діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений законом та Конституцією України.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що постанову слід скасувати та прийняти нову якою відмовити в позові.

Керуючись ст.195, ст.197, ст.198, ст.202, ст.207, ст.212, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.12.2016р. у справі за № 819/1310/16 - скасувати.

В позові ОСОБА_3 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання постановою законної сили.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя М.В. Костів

Суддя Р.М. Шавель

Постанова складена в повному обсязі 17.04.2017 року.