Справа № 752/20906/16-а
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Грибан І.О.,

Губської О.А.,

за участю секретаря Маменко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві та просила:

- визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії;

- зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 90 відсотків від сум заробітної плати державних службовців згідно Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.11.2013 року № 19-18/1097 з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, компенсації за невикористану відпустку та індексації без обмеження розміру пенсії.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Голосіївському районі міста Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», призначену протоколом № 91652 від 03.09.2008 року.

27 серпня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії згідно довідки про заробітну плату № 19-8/1097 від 27.11.2013 року.

Листом відповідача від 08 вересня 2015 року відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до заяви позивача від 27 серпня 2015 року на підставі довідки про заробітну плату.

Вважаючи, що відповідач порушує право на отримання пенсії, обчислюваної відповідно до діючого законодавства, позивач звернулася з зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що інші виплати, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак які не включаються до складу заробітної плати державного службовця, мають враховуватись при обчисленні розміру його пенсії.

Колегія суддів апеляційного суду вважає такий висновок суду першої інстанції правильним, виходячи з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 37 Закон України "Про державну службу" (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Таким чином, призначення державному службовцю пенсії та її перерахунок здійснюється з сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно положень ч. 2 ст. 33 Закону України " Про державну службу ", заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

З наведених положень вбачається, що матеріальна допомога, індексація заробітної плати та компенсація за невикористану відпустку входять до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України " Про пенсійне забезпечення " врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України " Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування " нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Разом з тим, стаття 41 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої - особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 06 листопада 2013 року, від 03 червня 2014 року (№№ 21-430а11,21-97а13, 21-125а13,21-350а13, 21-134а14).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції, аналізуючи положення статті 37 Закону України " Про державну службу ", статті 41 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " та статті 66 Закону України " Про пенсійне забезпечення ", дійшла висновку, що суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога та індексація включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Доводи відповідача про необхідність застосування до спірних правовідносин п. 5 Прикінцевих положень Закону України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення ", яким передбачено, що в разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України " Про державну службу ", є необґрунтованими і безпідставними, оскільки положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії та в разі зміни посадових окладів, а не у випадку, коли здійснюється перерахунок у зв'язку з неправильним визначенням розміру пенсії при первинному її призначенні.

Водночас, звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач не зазначив дату, з якої слід здійснити перерахунок призначеної пенсії, при цьому, вирішуючи справу по суті, суд першої інстанції таку теж не визначив. У зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з відмітки штампу вхідної кореспонденції Голосіївського районного суду м. Києва, з даним адміністративним позовом позивач звернулася 13 грудня 2016 року. ( а.с.3).

Відповідно до ч. 1,3 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Колегія судців зазначає, що право у ОСОБА_3 на отримання пенсії у розмірах, встановлених ст.37 Закону України " Про державну службу " з урахуванням таких виплат, як матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, компенсації за невикористану відпустку та індексації, виникло у неї при призначенні пенсії державного службовця.

Однак, позивач не зверталася до відповідача із заявою та відповідною довідкою для перерахунку його пенсії, а тому, відповідно, в УПФУ не виникало обов'язку здійснити такі дії і права позивача не порушувалися.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ", перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як вбачається з матеріалів справи, із заявою про перерахунок пенсії до управління Пенсійного фонду України позивач звернулася 26 серпня 2015 року, у зв'язку з чим перерахунок пенсії із включенням до складу заробітної плати додатково інших виплат - має здійснюватися із 01 вересня 2016 року.

Згідно зі ст. 1 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " від 09.07.2003 р. № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата, тобто позивач, отримуючи пенсію кожного місяця був обізнаний щодо її розміру.

Однак, як було встановлено вище, позивач звернулась до суду з даним позовом лише 13 грудня 2016 року, у зв'язку з чим перерахунок пенсії може бути здійснено лише в межах шестимісячного строку звернення до суду. При цьому, враховуючи, що апеляційним судом констатовано право позивача на перерахунок пенсії з 01 вересня 2015 року, вимоги за період з 01 вересня 2015 року по 12 червня 2016 року включно підлягають залишенню без розгляду.

Щодо вимог позивача в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України провести перерахунок та виплату пенсії без обмеження розміру її розміру, колегія суддів вважає такі необґрунтованими, оскільки позивачем будь-яких доказів про порушення її прав в цій частині суду не надано та судом при розгляді справи таких не встановлено, у зв'язку з чим такі задоволенню не підлягають.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку не виконаний.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини та докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи вцілому, а тому, рішення суду в частині позовних вимог за період після 13 червня 2016 року підлягає скасуванню на підставі ст.202 КАС України, а в частині позовних вимог за період до 12 червня 2016 року включно скасуванню на підставі ч. 1 ст. 203 КАС України.

Керуючись ст.ст. 41, 99, 100, 202,203, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві - задовольнити частково.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Позовні вимоги за період з 01 вересня 2015 року по 12 червня 2016 року залишити без розгляду.

Визнати протиправною відмову Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві в проведенні ОСОБА_3 перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 90 відсотків від сум заробітної плати державних службовців згідно довідки Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.11.2013 року № 19-18/1097 з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, компенсації за невикористану відпустку та індексації.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 90 відсотків від сум заробітної плати державних службовців згідно довідки Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.11.2013 року № 19-18/1097 з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, компенсації за невикористану відпустку та індексації, починаючи з 13червня 2016 року з урахування вже проведених виплат за цей період.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови складено та підписано 19.04.2017.

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

Судді: І.О. Грибан

О.А. Губська

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.