Справа № 569/2937/17
Суддя: Першко О.О.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/2937/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м.Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Абашина О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в мiстi Рiвному спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Шепетівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови серії АР №948767 від 13 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Шепетівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2, в якому просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №948767 від 13 лютого 2017 року, винесену відповідачем відносно нього за ч.1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову посилається на те, що 13 лютого 2017 року близько 10 год. 30 хв. керуючи автомобілем марки «Peugeot Expert», державний номер НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі Р-05 Городище-Рівне-Старокостянтинів 274 км в сторону м. Шепетівки був зупинений відповідачем, який повідомив його про те, що він порушив правила дорожнього руху, а саме не надав переваги в русі пішоходу, який знаходився на пішохідному переході на Грицівському перехресті, чим порушив п.18.1 Правил дорожнього руху. Заперечуючи вчинення адміністративне правопорушення позивач пояснив, що рухаючись по автодорозі Р-05 Городище-Рівне-Старокостянтинів 274 км в сторону м. Шепетівки, помітив, що автобус зупинився на пішохідному переході, де немає обладнаної зупинки для посадки та висадки пасажирів, та здійснює висадку пасажирів, врахувавши це та взявши до уваги ускладнені дорожні умови, наявність перешкод у русі у вигляді глибокої колійності дорожнього покриття та часткової засніженості перед Грицівським перехрестям, позивач знизив швидкість руху до 5-10 км/год. Помітивши, що один із пасажирів автобуса почав переходити дорогу, не звертаючи при цьому уваги на дорожню обстановку, позивач зупинившись, щоб його пропустити привернув увагу пішохода короткочасним звуковим сигналом та жестом показав, що пропускає його, однак останній побачивши автомобіль, змінив свій рух у зворотну сторону автобуса з якого він вийшов. Переконавшись, що пішохід вже не знаходиться на проїзній частині позивач продовжив свій рух та виїхав на Грицівське перехрестя. Разом з тим, відповідач не надав належної оцінки поясненням позивача, не надав можливості у повному обсязі скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, не розглянувши клопотання позивача про надання доказів, опитування свідків, зокрема, пішохода, виніс оскаржувану постанову. При цьому будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху у постанові не вказано.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених в позовній заяві, просив його задовольнити. Вказав, що не вчиняв інкримінованого йому правопорушення, перед пішохідним переходом зупинився, подавши звуковий сигнал пішоходу жестом показав, що пропускає його, однак пішохода хтось покликав і він змінив напрямок руху. Його пояснення та клопотання про допит пішохода не були взяті відповідачем до уваги. Докази, які б вказували на вчинення ним адміністративного правопорушення відсутні.

Відповідач повторно в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечень щодо позову суду не надав.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 13 лютого 2017 року інспектором сектору реагування патрульної поліції №2 Шепетівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №948767 відносно ОСОБА_1

Як зазначено у оскаржуваній постанові 13 лютого 2017 року о 10 год. 30 хв. на автодорозі Р-05 Городище-Рівне-Старокостянтинів 274 км ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Peugeot Expert», державний номер НОМЕР_1, не надав переваги в русі пішоходові, який знаходився на пішохідному переході.

Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що водій автомобіля скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, постановив застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Відповідно до положень п. 18.1 Правил дорожнього руху водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

В судовому засіданні позивач ствердив, що порушення зазначене в оскаржуваній постанові не вчиняв, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому помітив пішохода, він спочатку зменшив швидкість, а потім зупинившись подав сигнал та жестом показав, що пропускає пішохода, тобто діяв у відповідності до Правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В судовому засіданні судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП не визнавав, про що повідомив інспектора поліції, заявляв клопотання про допит свідка, про надання доказів (фото/відеофіксації), що залишено поза увагою відповідача.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем суду не надано, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростовані.

Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може, в тому числі, прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

При розгляді адміністративної справи, визнаючи позивача винним у правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідач не взяв до уваги усні пояснення позивача, не розглянув заявлені клопотання, доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надав, а тому суд приходить до висновку, що дії відповідача є протиправними, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню

Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 71, 94, 160, 161, 162, 163, 171-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Шепетівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови серії АР №948767 від 13 лютого 2017 року - задовольнити.

Визнати дії інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Шепетівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 протиправними.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №948767 від 13 лютого 2017 року, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції №2 Шепетівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 21 квітня 2017 року.

Суддя О.О. Першко