Справа № 544/270/17
Суддя: Нагорна Н. В.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 544/270/17
Номер рядка звіту 88
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 квітня 2017 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Ралець О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пирятин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він має статус учасника бойових дій та на підставі ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, що станом на 01 травня 2016 року становить 5650грн. Проте він отримав разову допомогу в розмірі 920грн. На свої звернення до відповідачів він отримав відповіді, що розмір вказаної допомоги в сумі 920грн відповідає законодавству, так як ґрунтується на ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. 8 розділу 6 Бюджетного кодексу України та п. 26 розділу 6 Прикінцевих та перехідних положеннях Бюджетного кодексу України. Він вважає, що йому безпідставно відмолено у виплаті разової грошової допомоги в розмірі 5650грн з огляду на та, що Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційною норму статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни і гарантії їх соціального захисту» у редакції від 28 грудня 2007 року, у зв'язку з чим при визначенні розміру вказаної допомоги необхідно керуватися нормою вказаної статті у редакції від 25 грудня 1998 року, яка передбачає виплату такої допомоги у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до приписів статей 8 та 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Пункт 26 розділу 6 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та постанова Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 не відповідає приписам статті 22 Конституції України у зв'язку з чим не відлягають застосуванню. Враховуючи викладене позивач просить суд визнати бездіяльність відповідачів щодо перерахунку йому щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому ч.5 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2016 рік протиправною та зобов'язати їх здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити йому щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням раніше виплачених сум.

Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, про що надала суду відповідну заяву, в якій також просила слухати справу без її участі.

Представник відповідача Управління соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, надавши суду письмові заперечення, а також просив справу слухати без участі представника управління.

Представник відповідача Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області у судове засідання не з'явився, направив письмові заперечення, у яких просив у задоволенні позову відмовити та слухати справу у його відсутність. В своїх письмових запереченнях вказав, що відповідно до ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій повинна щорічно до 05 травня виплачуватися разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про державний бюджет України. 01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року №79-У111 «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» пунктом 26 якого встановлено, що норми і положення статей 12,13,14,15та16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Крім того, у своєму Рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012 Конституційний Суд України підтвердив право КМУ, як державного органу, що має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, на визначення механізму реалізації законів України, в тому числі встановлення порядку та розміру соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету. Просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та за пропуском термінів позовної давності.

Суд, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 18.04.2016, та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій (а.с.6).

Позивачу 23.09.2016 виплачена разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік у розмірі 920грн, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань».

Позивач звернувся до відповідачів із заявами, в яких просив здійснити перерахунок, нарахувати та сплатити йому недоплачену суму допомоги до 5 травня за 2016 рік у відповідності до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Листом від 10.11.2016 Управління соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області повідомило позивача, що йому була виплачена разова грошова допомога у 2016 році як учаснику бойових дій в розмірі 920грн відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 (а.с.7).

Листом від 21.02.2017 Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області повідомив позивача, що йому була виплачена щорічна разова допомога до 5 травня за 2016 рік у розмірі, що відповідає чинному законодавству (а.с.9).

Після встановлення зазначених обставин суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст.17 вказаного Закону фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначені у Бюджетному кодексі України.

Згідно з п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України було встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Прикінцеві та перехідні положення були доповнені зазначеним пунктом згідно із Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності з 01 січня 2015 року.

Таким чином, Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відповідно до п. п. 2 п. 1 вказаної постанови було установлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920грн.

Конституційний Суд України вирішував питання про те, чи має право держава змінювати порядок і розміри існуючих соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України та чи є обов'язковими для застосування судами України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України з питань соціального захисту громадян, видані на виконання вимог Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Так, у своєму рішенні від 25.01.2012 № 3-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави. Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979р. у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що при вирішенні питання про розмір допомоги, передбаченої ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», необхідно керуватися Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Як зазначалося вище позивачу 23.09.2016 була виплачена щорічна разова допомога у розмірі 920 гривень, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відтак, розмір нарахованої та виплаченої позивачеві щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році відповідає вимогам законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин.

З огляду на викладене суд уважає, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з указаних підстав.

Доводи відповідача про те, що позов задоволенню не підлягає у зв'язку з пропуском строку позовної давності, не заслуговують на увагу, оскільки позивач отримав відмови відповідачів щодо здійснення перерахунку та виплати грошової допомоги як учаснику бойових дій 10.11.2016 та 21.02.2017, а 20.03.2017 звернувся до суду з даним позовом, тобто в межах строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України.

Керуючись ст. ст.2, 5-14, 70-72, 159-163, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Н.В.Нагорна