Справа № 484/3065/16-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 484/3065/16-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Паньков Д.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Первомайської міської ради про зобов'язання повторно внести до персоніфікованого обліку пільгових категорій населення, як такого, що має пільги як пенсіонер МВС, -

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Первомайської міської ради, в якому просив суд зобов'язати повторно внести його, майора міліції у відставці, до персоніфікованого обліку пільгових категорій населення, як такого, що має право на пільги як пенсіонер МВС у розмірі 50% по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, з кількістю пільговиків 2 особи, відповідно до довідки від 05.07.2013 року № 8/3-431в/с02002, виданої УМВС України в Миколаївській області, та повторно видати довідку про внесення до персоніфікованого обліку пільгових категорій населення як такого, що має право на пільги як пенсіонер МВС у розмірі 50% по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, з кількістю пільговиків 2 особи

Постановою від 21 жовтня 2016 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права. При цьому доводи апеляційної скарги повністю дублюють доводи адміністративного позову.

Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради надало письмові заперечення на адміністративний позов, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін.

Ухвалюючи постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції з посиланням на втрату чинності Законом України «Про міліцію» з 07.11.2015 року та за відсутності пільг, про відновлення яких просить позивача, у законі України «Про Національну поліцію», дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що з 01.07.2004 року ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», про що зазначено в позові та не заперечується сторонами у справі. Відповідно до довідки МВС України в Миколаївській області від 05.03.2013 року за № 8/3-431п/с02002 позивач та члени його сім'ї з 01.07.2004 року має право на пільги та знижки в межах, визначених ст. 22 Закону України «Про міліцію». Довідка дійсна на весь час дії ст. 22 Закону України «Про міліцію» (а.с. 7-зворот).

Відповідно до матеріалів справи (а.с. 7) 09.08.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про внесення його до персоніфікованого обліку пільгових категорій населення, проте отримав лист від 11.08.2016 року, в якому йому було повідомлено про втрату ним права на користування пільгами, встановленими ст. 22 Закону України «Про міліцію», та як наслідок про виключення його з Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України «Про міліцію» в редакції чинній до 01.01.2008 року, працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. При цьому частина 6 статті 22 встановлювала, що за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.

З 01.01.2008 року, у зв'язку із прийняттям Закону України від 28.12.2007 року № 107-VI, частина 4 ст. 22 Закону України «Про міліцію» встановлювала, що працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, в межах норм, встановлених законодавством.

При цьому частина 7 статті 22 встановлювала, що за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом, за умови, якщо середньомісячний сукупний доход сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнані неконституційними зміни, внесені Законом України від 28.12.2007 року № 107-VI, а тому з 22 травня 2008 року відновила дію редакція цих частин, яка діяла до 01.01.2008 року.

З 01.04.2014 року, відповідно до приписів Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166-VII, частина 4 статті 22 Закону України «Про міліцію» викладена в новій редакції, відповідно до якої працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, в межах норм, встановлених законодавством. Так само викладена в новій редакції і частина 7 статті 22 Закону України «Про міліцію», відповідно до якої за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом, за умови, якщо середньомісячний сукупний доход сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Зазначені зміни неконституційними не визнавались.

З 07.11.2015 року Закон України «Про міліцію» втратив чинність, відповідно до п. 1 та п. 5 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліції» від 02.07.2015 року № 580-VIIІ.

З 29.12.2015 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 року № 900-VIIІ, пункт 15 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», був доповнений абзацом другим відповідно до якого за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських та членів їх сімей. При цьому розділ ІХ Закону України «Про Національну поліцію» не передбачає у поліцейських, колишніх поліцейських та у членів їх сімей, таких пільг, як 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, в межах норм, встановлених законодавством.

Відповідно до п. 3 Постанови КМУ № 117 від 29.01.2003 року «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» Міністерство соціальної політики України зобов'язано забезпечити включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, інформацію про осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою відповідно до, окрім іншого, Закону України «Про міліцію». З 30.12.2016 року Постановою КМУ № 986 від 21.12.2016 року, в зазначений пункт внесені зміни, відповідно до яких Закон України «Про міліцію» виключений з переліку законів відповідно до яких визначаються особи, які мають право на пільги за соціальною ознакою.

Пунктом 4 Постанови КМУ № 117 від 29.01.2003 року «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», в редакції Постанови КМУ № 56 від 08.02.2017 року (чинна з 10.02.2017 року), зокрема, установи Міністерства внутрішніх справ зобов'язані передати структурним підрозділам з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад інформацію про осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, перебувають або перебували на обліку у зазначених органах, закладах і установах.

Пунктом 3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого Постановою КМУ № 117 від 29.01.2003 року, управління праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурні підрозділи з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад (уповноважені органи) ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1-пільга", в якій використовується індивідуальний ідентифікаційний номер пільговика у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; та вносять до Реєстру відповідні уточнення у разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у відновленні позивача у реєстрі пільговиків та наданні пільг, встановлених статтею 22 Закону України «Про міліцію».

Постановою КМУ № 389 від 04.06.2015 року, яка набрала чинності з 01.07.2015 року, затверджений Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Відповідно до п. 2 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї, з 01.07.2015 року дія цього Порядку поширювалась також і на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України «Про міліцію» (звільнені зі служби за віком, хворобою або за вислугу років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв'язку з виконанням службових обов'язків, непрацездатні члені сімей, які перебували на їх утриманні).

Постановою КМУ «Про внесення змін до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї» № 36 від 07.01.2016 року, яка набрала чинності з 02 лютого 2016 року, у пункті п. 2 цього Порядку виключені слова «Про міліцію» (звільнені зі служби за віком, хворобою або за вислугу років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв'язку з виконанням службових обов'язків, непрацездатні члені сімей, які перебували на їх утриманні)».

Враховуючи викладене, позивач мав право на пільги встановлені безпосередньо законом - до 07.11.2015 року, до дня втрати чинності Законом України «Про міліцію».

При цьому Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї, затверджений Постановою КМУ № 389 від 04.06.2015 року, в період з 01.07.2015 року по 02.02.2016 року передбачав поширення своєї дії на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України «Про міліцію», а виключення цього положення відбулось внаслідок приведення Кабінетом Міністрів України своїх нормативно-правових актів у відповідність до прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» п. 4 яких встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, з 07.11.2015 року п. 2 в частині посилання на Закон України «Про міліцію» не застосовується, оскільки суперечить приписам Закону України «Про Національну поліцію», який у свою чергу не передбачає пільг, які були встановлені ст. 22 Закону України «Про міліцію».

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про правомірність виключення позивача з ЄДАР пільговиків з 07.11.2015 року та про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Втрата чинності Законом України «Про міліцію» відбулась внаслідок набрання чинності Законом України «Про національну поліцію», який був прийнятий на виконання Програми діяльності Кабінету Міністрів України та Стратегії сталого розвитку «Україна - 2020», з метою реалізації заходів з реформування органів внутрішніх справ, з метою створення органу виконавчої влади, який служитиме суспільству і призначений для охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічного порядку та громадської безпеки.

Апеляційний суд звертає увагу та те, що ЄСПЛ в рішенні «Великода проти України» (п. 25) зазначив, що Суд нагадує, що стаття 1 Першого протоколу не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі (див., наприклад, ухвалу від 15 березня 2001 року у справі «Амола проти Фінляндії» (Aunola v. Finland), заява № 30517/96). «Вимога» може становити «майно» у розумінні статті 1 Першого протоколу, лише якщо достатньою мірою встановлено, що вона підлягає виконанню (див. рішення від 9 грудня 1994 року у справі ««Stran Greek Refineries» та Стратіс Андреадіс проти Греції» (Stran Greek Refineries and Stratis Andreadis v. Greece), п. 59, Series A № 301). Отже, зменшення або припинення достатньою мірою встановлених пільг може становити втручання у мирне володіння майном (див. рішення від 19 червня 2012 року у справі «Хонякіна проти Грузії» (Khoniakina v. Georgia), заява № 17767/08, п. 72).

Також ЄСПЛ в п. п. 26 рішення «Великода проти України» зазначив, що з огляду на те, що до відповідного законодавства було внесено зміни та доповнення, не можна вважати, що надання заявниці права на пільгу у певному розмірі було встановлено достатньою мірою. Більше того, навіть припускаючи, що зміни та доповнення до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» становили втручання у право заявниці на мирне володіння майном у розумінні статті 1 Першого протоколу, Суд нагадує, що перша та найважливіша вимога цього положення полягає у тому, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мирне володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар (див. серед багатьох інших джерел рішення у справі «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ECHR 2000).

Наявність у позивача пільг, які в подальшому скасовані у встановленому законом порядку, не є позбавленням позивача права власності, оскільки зміни у законодавстві відбулись у встановленому Конституцією України порядку, докази протилежного відсутні. Також апеляційний суд зазначає, що у цьому випадку позивач не несе і надмірного тягаря у вигляді обов'язку оплачувати послуги в повному обсязі, оскільки на законодавчому рівні врегульоване питання щодо можливості отримання субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, зокрема Постановою КМУ № 848 від 21.10.1995 р. Позивач не обмежений у праві, за наявності певних обставин, скористатись можливістю оформлення субсидій.

Рішення Конституційного Суду України, на які посилається апелянт не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки ці рішення не стосуються питання втрати чинності Закону України «Про міліцію».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-71, 94, 195, п. 1 ч. 1ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець