Справа № 188/135/17
Суддя: Курочкіна О. М.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 188/135/17
Провадження № 2-а/188/35/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року смт.Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Лукіна Л.Г.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Руденко О.В.,

розглянувши адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання дій органу управління неправомірними, скасування висновків комісії конкурсного відбору та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Петропавлівського районного суду відповідно до ст.18 КАС України звернувся ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області з вимогами визнати дії органу управління неправомірними, скасувати висновок конкурсної комісії на користь ОСОБА_4 та зобов'язати відповідача визнати переможницею конкурсного відбору 03.08.2016 року на посаду директора Миколаївської сільської ради Будинку культури ОСОБА_1, стягнувши сплачені нею судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 05.01.2015 року було прийнято на посаду директора Миколаївського будинку культури на умовах безстрокового трудового договору.

02.08.2016 року позивача було звільнено із займаної посади на підставі п. 9 ст. 36 КЗпП України у відповідності до вимог Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28 січня 2016 року № 955-УІІ.(додаток 6)

03.08.2016 року в приміщенні Миколаївської сільської ради було проведено конкурсну процедуру призначення керівника закладів культури Миколаївської сільської ради Петропавлівського району за результатами якого на посаду було обрано ОСОБА_4

Позивачка також висувала свою кандидатуру для участі в конкурсі, але її кандидатуру практично одноголосно було відхилено членами конкурсної комісії.

Позивачка звернулась до сільського голови із запитом про надання публічної інформації щодо проведення самої конкурсної комісії, правомірності її призначення осіб, що увійшли до її складу, кандидатів на заміщення посади, процедурних питань, а також прийнятих рішень та отримала наприкінці червня відповідну інформацію (додаток 8).

Уважно ознайомившись із отриманою інформацією позивачка вважає, що процедуру конкурсу було проведено з порушеннями діючого законодавства «Про культуру», отже висновок конкурсної комісії не можна вважати правомірним та підлягає скасуванню.

Згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» конкурсна процедура може не застосовуватися для призначення керівників комунальних закладів культури у територіальних громадах з населенням до 5 тисяч жителів. Позивачка вважає, що проведення конкурсу було необов'язковим, так як вважає, що у с. Миколаївка відсутня така кількість жителів.

Крім того ОСОБА_1 обгрунтовує позовні вимоги тим, що при формуванні конкурсної комісії і в її проведенні було допущено порушення, в конкурсі прийняли участь особи, що не мали на це права, вважає що є факти впливу на учасників конкурсної комісії.

В судовому засідання сторона позивача позовні вимоги підтримала.

Представник позивачки вважає, що процедуру конкурсу було порушено, рішення на користь переможиці прийнято з політичних міркувань. Зазначив, позивачка вела активну політичну і культурну діяльність в партії "Свобода", є заступником голови партії місцевого осередку, на його погляд вона є гідним претендентом на зазначену посаду. Вважає протиправним подачу до конкурсної комісії матеріалів, які негативно характеризують позивачку, крім того, звернув увагу суду на те, що переможиця конкурсу в ЗМІ цілеспрямовано критикувала позивачку. ОСОБА_1 подала кращий проект програми розвитку Миколаївського будинку культури на 5 років з розрахунком кошторису, який не підготовлено і не подано переможицею.

Переможцем конкурсу визнано ОСОБА_4, яка не мала права приймати участь у конкурсі, на погляд представника, в зв'язку з відсутністю відповідної освіти та стажу роботи, проти неї була порушена кримінальна справа за загибель дитини, третя учасниця, ОСОБА_5 взагалі не має вищої освіти, тож переможицею повинна бути визнана позивачка, вважає при проведенні конкурсу порушено вимоги закону.

ОСОБА_1 підтримала представника, вважає, що ОСОБА_4 не фахівець, у неї педагогічна освіта і вона за домовленістю з іншими особами намагалась негативно висвітити її діяльність.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, зазначив. що Закон України "Про культуру" не вимагає спеціальної вищої освіти, а щодо стажу, то ОСОБА_4 приймала участь у самодіяльності на місцевому рівні багато років. Заперечив щодо неналежної освіти ОСОБА_5

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 21-2 Закону України «Про культуру» та пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» у відповідача виникає обов'язок припинення цього безстрокового трудового договору і право оголосити конкурс впродовж семи днів з дня дострокового припинення цих повноважень.

Відповідно, припинення безстрокового трудового договору з позивачем це покладений Законом на відповідача обов'язок, а проведення конкурсу , це надане Законом відповідачу беззастережне право.

Порядок призначення керівників державних та комунальних закладів культури визначено Законом України «Про культуру». Так, відповідно до статті 21 Закону України «Про культуру» керівники державних та комунальних закладів культури призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту строком на п'ять років за результатами конкурсу.

Вимоги до керівника державного чи комунального закладу культури визначено статтею 21-1 Закону України «Про культуру».

Керівником державного чи комунального закладу культури може бути особа, яка має вищу освіту, стаж роботи у сфері культури не менше трьох років, володіє державною мовою та здатна за своїми діловими і моральними якостями, освітнім і професійним рівнем виконувати відповідні посадові обов'язки.

Згідно зі статтею 21-2 Закону України «Про культуру» кандидатів на посаду керівника державного чи комунального закладу культури визначає конкурсна комісія за результатами відкритого та публічного конкурсного добору на зайняття цієї посади.

Конкурсний добір керівника державного чи комунального закладу культури складається з таких етапів:

оголошення органом управління конкурсу на посаду керівника державного чи комунального закладу культури;

формування складу конкурсної комісії;

подання документів кандидатами на посаду керівника державного чи комунального закладу культури;

добір кандидатів на посаду керівника державного чи комунального закладу культури;

призначення органом управління керівника державного чи комунального закладу культури.

Організацію та проведення конкурсного добору, а також роботу конкурсної комісії забезпечує орган управління.

Орган управління оголошує конкурс на посаду керівника державного чи комунального закладу культури не пізніш як за два місяці до завершення строку повноважень керівника державного чи комунального закладу культури відповідно до контракту або впродовж семи днів з дня дострокового припинення його повноважень.

Оголошення про конкурс розміщується в офіційних друкованих виданнях відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування (за наявності), на офіційному веб-сайті органу управління, на інформаційних сайтах, сайтах професійного спрямування, сайтах установ культури та може поширюватися в будь-який інший спосіб.

Оголошення про конкурс на посаду керівника державного чи комунального закладу культури має містити інформацію про дату початку приймання документів, дату початку формування конкурсної комісії, умови, строки проведення конкурсу та вимоги до кандидатів.

Суд не знайшов порушень відповідачем, Миколаївською сільською радою в організації проведення конкурсного добору, а також в забезпеченні роботи конкурсної комісії, яке покладалось на орган управління, питання щодо проведення конкурсу, також вирішено в межах повноважень відповідача та Закону України «Про культуру».

Склад, порядок формування і повноваження конкурсної комісії врегульовано і відповідало вимогам ст. 21-3 Закону України «Про культуру».

Призначено секретаря конкурсної комісії, який брав участь у засіданнях комісії без права голосу. Секретар вела і зберігла протоколи засідань конкурсної комісії, які підписані усіма членами конкурсної комісії.

Голова конкурсної комісії обрана членами конкурсної комісії з їх числа та проводила засідання конкурсної комісії.

Відповідно до статті 21-4 Закону України «Про культуру» усі зацікавлені особи взяли участь у конкурсі на посаду керівника державного чи комунального закладу культури.

Особами які брали участь у конкурсі, упродовж 30 днів з дня оголошення конкурсу подано відповідні документи.

Перелік документів, зазначених у ч.2 ст.21-3, є вичерпним. Особа може надати інші документи, які, на її думку, підтверджують її професійні чи моральні якості, а відповідно до ч.6 цієї норми усі зацікавлені особи протягом семи днів з дня оприлюднення відомостей про кандидатів можуть подавати пропозиції та зауваження щодо кандидатур на електронну пошту органу управління, які передаються конкурсній комісії, що і було зроблено зацікавленими особами, тому заперечення позивачки щодо поданих відносно неї матеріалів які висвітлюють її діяльність негативно суд вважає безпідставними .

Статтею 21-5 Закону України «Про культуру» визначено порядок добору кандидатів на посаду керівника державного чи комунального закладу культури та призначення керівника. Конкурсний добір проводиться публічно.

Орган управління забезпечує відео- та аудіофіксацію всіх засідань конкурсної комісії та розміщує матеріали засідань конкурсної комісії на своєму офіційному веб-сайті. Представники засобів масової інформації та громадськості мають право бути присутніми на засіданнях конкурсної комісії під час проведення співбесіди з кандидатами, під час якої публічно презентуються запропоновані проекти програм розвитку закладу культури на один і п'ять років.

На першому засіданні конкурсна комісія розглядає документи, подані кандидатами на посаду керівника державного чи комунального закладу культури, на відповідність кваліфікаційним вимогам. Результати розгляду невідкладно повідомляються кандидатам електронною поштою чи іншим засобом зв'язку, зазначеним в автобіографії.

Особа не допускається до участі в доборі кандидатів на посаду керівника державного чи комунального закладу культури у разі невідповідності вимогам, зазначеним у статті 21-1 цього Закону, за рішенням конкурсної комісії.

Відповідно до вимог п.1 ст.21-1 Закону України "Про культуру" зазначено, що керівником державного чи комунального закладу культури може бути особа, яка має вищу освіту, стаж роботи у сфері культури не менше трьох років, володіє державною мовою та здатна за своїми діловими і моральними якостями, освітнім і професійним рівнем виконувати відповідні посадові обов'язки.

Судом встановлено, що до конкурсу комісією була допущена гр. ОСОБА_4, у якої відповідно до наданих документів відсутній стаж роботи у сфері культури.

Суд вважає не обгрунтованими пояснення представника відповідача з цього питання, щодо багаторічної участі ОСОБА_4 в художній самодіяльності.

Відповідно до аналогії положень Постанови КМУ від 12 серпня 1993 р. N 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", яка з внесеними змінами є чинною, п.5 зазначено, що 5. для підтвердження часу творчої діяльності членів творчих спілок та інших творчих працівників, які не є членами творчих спілок, приймаються довідки про період сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України. Відповідачем не надано жодних документів, які б підтверджували стаж роботи ОСОБА_4.у сфері культури , тож відповідну самодіяльність вважати стажем роботи у сфері культури не менше трьох років правові підстави відсутні.

Суд не погоджується зі стороною позивача про порушення конкурсною комісією умови щодо наявності вищої освіти у п.2 ст.21-1 Закону України "Про культуру" у ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Про наявність вищої освіти у ОСОБА_4 свідчить диплом НОМЕР_2 вид. 13.06.1989 року Запорізьким державним університетом, вимоги про отримання вищої освіти фахівця сфери культури і мистецтва Законом не передбачено.

Суд вважає також необгрунтованими посилання сторони позивача на відсутність вищої освіти у ОСОБА_5 , яка має диплом молодшого спеціаліста Дніпропетровського училища культури НОМЕР_3 вид. 28.06.2011 року.

Дніпропетровське училище культури - вищий навчальний заклад І-го рівня акредитації комунальної форми власності, підпорядкований управлінню культури і туризму Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Міністерству культури і туризму України, є юридичною особою, має самостійний баланс, бюджетний і розрахунковий рахунок і відповідно до Ліцензії Міністерства освіти і культури сер.АЕ №527842 надає вищу освіту на рівні кваліфікаційних вимог до молодшого спеціаліста.

Згідно п.5 ст. 1 Закону України "Про вищу освіту"1 липня 2014 року № 1556-VII

вища освіта - сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у вищому навчальному закладі (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти.

Статтею 5 Закону України "Про вищу освіту" передбачено рівні та ступені вищої освіти

1. Підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітньо-професійними, освітньо-науковими, науковими програмами на таких рівнях вищої освіти:

початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти;

перший (бакалаврський) рівень;

другий (магістерський) рівень;

третій (освітньо-науковий) рівень;

науковий рівень.

Початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти відповідає п'ятому кваліфікаційному рівню Національної рамки кваліфікацій і передбачає здобуття особою загальнокультурної та професійно орієнтованої підготовки, спеціальних умінь і знань, а також певного досвіду їх практичного застосування з метою виконання типових завдань, що передбачені для первинних посад у відповідній галузі професійної діяльності.

Враховуючи зазначені положення Закону України "Про вищу освіту" судом встановлено, ОСОБА_5 має вищу освіту, адже у п.2 ст.21-1 Закону України "Про культуру" щодо наявності у керівника державного чи комунального закладу культури додаткових умов чи обмежень щодо рівню та ступеня вищої освіти не передбачено.

Тож ОСОБА_5 на законних підставах була допущена і приймала участь у конкурсі.

Суд також не бере до уваги лист начальника відділу культури, туризму, націнальностей та релігій Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (а.с.29), на який посилається позивачка і де у п.4 зазначено, що відповідно до ст.1 Закону України "Про культуру", спеціалісти галузі культури повинні мати культурно-мистецьку освіту, тобто спеціальну освіту у сфері культури і мистецтв, так як зазначена вимога суперечить ст.1 зазначеного Закону під час проведення даного конкурсу.

На другому засіданні конкурсна комісія проводить співбесіду з кандидатами, під час якої заслуховує публічні презентації проектів програм розвитку закладу культури на один і п'ять років.

Процедурних порушень при проведенні другого засідання конкурсної комісії, яке відбулось 03.08.2016 року з належними кандидатами, судом під час судового слідства не встановлено, але конкурсна комісія визначила переможцем конкурсного відбору на посаду директора Миколаївського сільського Будинку культури особу, яка не відповідає вимогам п.1 ст.21-1 Закону України "Про культуру".

Враховуючи вищезазначене, висновок конкурсної комісії про визначення ОСОБА_4 переможцем конкурсу, оформлене Протоколом №2 від 03 серпня 2016 року, підлягає скасуванню в зв'язку з порушенням вимог п.2 ст.21-1 Закону України "Про культуру", тож вимога про скасування висновку комісії підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В той же час, в частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені та є усталеними у практиці європейських країн. Суб'єкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи, приймаючи рішення, вчиняючи дії, чи допускаючись бездіяльності.

Таким чином, завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До того ж, відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принцип законності кореспондує положенню частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до вимог якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При виконанні поставлених перед адміністративним судочинством завдань адміністративний суд перевіряє законність та обґрунтованість реалізації органом публічної адміністрації, його посадовою чи службовою особою компетенції (наданих законом повноважень). Критеріями такої перевірки є: відповідність оскаржуваного акта приписам, що встановлені у законі; дотримання органом меж повноважень, наданих йому законом; дослідження органом передбачених у законі обставин, що є підставою прийняття акта; збереження чинності законом, на основі якого прийнято акт; відсутність спотворення змісту закону, що покладений в основу рішення; додержання правил, строків, форми та процедури прийняття акта.

За своєю правовою природою повноваження конкурсної комісії щодо визначення переможця конкурсу у спірних правовідносинах є дискреційним повноваженням даного органу.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Висновок і рішення конкурсної комісії зацікавленими сторонами не було оскаржено до суду.

Згідно вимог п.15 ст.21-5 Закону України «Про культуру» відповідач в межах своїх повноважень був зобов'язаний призначити переможця конкурсу керівником державного чи комунального закладу культури не пізніше двох місяців з дня оголошення конкурсу.

Миколаївська сільська рада не мала права втручатись в роботу конкурсної комісії, змінювати висновок конкурсної комісії і самостійно визначати переможця, не має повноважень і адміністративний суд визначати переможців конкурсу.

Під час розгляду справи суд також не знайшов підстав вважати,що рішення та дії відповідача чи конкурсної комісії приймались з суто політичних міркувань, суд відхиляє ці доводи як не обгрунтувані стороною позивача.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що Миколаївська сільська рада діяла призначаючи та забезпечуючи конкурс в межах своїх повноважень та відповідно до положень Закону України "Про вищу освіту" тож в задоволенні інших вимог слід відмовити.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судові витрати,відповідно до положень ст.94 КАС України а саме, судовий збір в сумі 640 грн.00 коп. слід стягнути з Миколаївської сільської ради на користь позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21-1, 21-2, 21-3, 21-4, 21-5 Закону України "Про культуру" ст. ст. 2, 7, 8, 9, 94, 99, 100, 158-163 , 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання дій органу управління неправомірними, скасування висновків комісії конкурсного відбору та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати висновок конкурсної комісії на користь ОСОБА_4

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Судові витрати, а саме судовий збір в сумі 640 грн.00 коп. стягнути з Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за адресою с.Миколаївка вул. Першотравнева 182 на користь ОСОБА_1 мешкає за адресою АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. М. Курочкіна