Справа № 698/76/17
Суддя: Дудніченко В. М.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 698/76/17 Провадження №2-а/694/9/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

12.04.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд, Черкаської області в складі

Головуючого судді: Дудніченко В.М.

При секретарі: Літвін Н.М.

З участю:

Позивача: ОСОБА_1

Представника відповідача : Доніч Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщені Звенигородського районного суду адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду Укроаїни Черкаської області про визнання дій противправними та зобов»язати вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1. просить суд визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії в період часу з 01 січня 2016 року по 20 грудня 2016 року та з 01 січня 2017 року і без встановлення обмеження кінцевим строком - протиправними. Також просить суд зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України Черкаської області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії в повному обсязі за період часу з 01 січня 2016 року по 20 грудня 2016 року та з 01 січня 2017 року без встановлення обмеження кінцевим строком, з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2016 року визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та зобов'язано здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2015 року. В даній постанові відсутні обмеження кінцевих строків з урахуванням проведених виплат. Враховуючи вище викладене ОСОБА_1 26.12.2016 року звернувся з заявою до відповідача про поновлення виплати йому пенсії. У задоволені заяви йому було відмовлено. А тому він змушений звертатись до суду з позовом про поновлення виплати пенсії.

Представник відповідача Доніч Я.С. позов не визнала, в обґрунтування заперечень проти позову зазначила, що рішенням Конституційного суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 визнано неконституційним положення першого речення ч.1ст. 54 Закону №2262. Зазначена норма Закону №2262 втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення, тобто з 20.12.2016 року. На виконання рішення №7-рп/2016 ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з 20.12.2016 року по 31.12.2016 та виплачено 892 грн.80 коп. Законних підстав для поновлення пенсії за період з 01.01.2016 року по 19.12.2016 року немає. З 01.01.2017 року порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам визначено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-У111, згідно з яким частину першу ст. 54 Закону №2262 викладено у новій редакції. Особам які займають посади державної служби, визначені Законом України «Про державну службу» №889-У111, призначені пенсії не виплачуються. На підставі наведеного підстав для поновлення виплати пенсії ОСОБА_3 з 01.01.2017 року немає.

Суд заслухавши думку позивача, представника відповідача, дослідивши представлені сторонами документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

26.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду в Черкаській області із заявою, в якій просив поновити виплату пенсії, яка виплачується йому відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2016 року та припинена з 01.01.2016 року.

Згідно відповіді Головного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 11.01.2017 року за №962/Р-10, позивачеві було відмовлено у поновленні виплати пенсії. Вказана відмова відповідача мотивована тим, що відповідно до Рішення Конституційного суду України №7-рп/2016 положення ч.1 ст. 54 Закону №2262-Х11 втратило чинність з 20.12.2016 року з дня ухвалення Конституційним судом України цього Рішення. А з 01.01.2017 року порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам визначено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774- У111, відповідно до якого ст. 54 ч.1 Закону №2262-Х11 викладено у новій редакції та призупинено виплату пенсій працюючим пенсіонерам. ОСОБА_1 до категорії осіб, на яких не поширюється обмеження виплати пенсії з 01.01.2017 року не відноситься.

ОСОБА_1, вважаючи дії відповідача щодо невиплати йому пенсії по вислузі років такими, що порушують його права та з метою відновлення своїх прав звернувся до суду із даним позовом.

Статтею 6 КАС України визначено право особи на судовий захист, згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом перевірялось чи вчинено бездіяльність суб'єктом владних повноважень з порушенням правомірної адміністративної поведінки.

Згідно фотокопії трудової книжки виданої на ім'я ОСОБА_1 вбачається, що що позивач на даний час працює на посаді судового розпорядника Катеринопільського районного суду Черкаської області.

ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262 -Х11 «Про пенсійне забезпечення осіб,звільнених з військової служби, те деяких інших осіб».

Обставини щодо того, що позивач на даний час займає посаду державного службовця, має право на отримання пенсії по вислузі років, сторонами спору визнавались, отож доказуванню не підлягають.

Положеннями ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,звільнених з військової служби, те деяких інших осіб» передбачено, що особам, які мають право на пенсію за цим Законом, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби і мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Наведене свідчить, що соціальний захист населення є однією із складових соціальної політики держави та гарантією з її сторони по відношенню до населення. Отож з моменту призначення державою пенсії позивач мав виправдані очікування на її гарантоване отримання без обмеження у часі, незалежно від внесення змін до законодавства, на якій роботі чи посаді він перебуває чи не перебуває, такі виплати йому встановлені були безстроково.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2016 року

визнано протиправним дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та зобов'язано поновити ОСОБА_1 виплату пенсії в повному обсязі, починаючи з 01.06.2015 року.

Відповідно до ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Не виконання судових рішень тягне за собою відповідальність встановленому законом.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 і частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, а обов'язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Крім того рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року - першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються визнано таким, що не відповідає Конституції України

Відповідно до Конституційного принципу верховенства права, закріпленим у статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 19, 22, 41, 58 і 68 Конституції України, нормами чинного законодавства України та міжнародного права, порушене право підлягає захисту.

Стаття 19 Конституції України зобовязує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою, або іншому правовому акту застосовується правовий акт, який має вищу юридичну силу (частина 4 статті 9 КАСУ).

Водночас, всупереч ст.14 Конвенціїпро захист прав людини та основоположних свобод, яка гарантує рівність у здійсненні основних свобод, позивачу з огляду на її рід занять припинено виплату пенсії в той час як без будь-якого об'єктивного і розумного обґрунтування виплата такої ж пенсії проводиться іншим особам, які перебувають в однаковому із позивачем положенні, однак мають інший рід занять. Виплата такої пенсії не зупинена іншим особам, які працюють в інших сферах та секторах державного впливу та економіки.

Таким чином, має місце вочевидь наявне запровадження дискримінації відносно позивача при здійсненні останнім права на мирне володіння майном та отримання призначеної пенсії.

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.18 Конвенції обмеження, які дозволяються нею щодо згаданих прав та свобод, можуть застосовуватися тільки з тією метою, з якою вони передбачені.

Надбавки, доплати та пенсії є майном в контексті тлумачення Європейським Судом з прав людини ст.1 Протоколу 1 до Європейської конвенції з прав людини поняття майно, оскільки існує у вигляді вимог, стосовно яких позивач наводить доводи, що він має принаймні законні сподівання (яке ґрунтується на законодавчій нормі) на набуття права володіння. Таке сподівання виникло у позивача з моменту призначення пенсії по інвалідності та на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та набуття права на її виплату із зазначеного часу.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі "Хонякіна проти Грузії" (Khoniakina v. Georgia), № 17767/08, пункт 72, від 19 червня 2012 року). Бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших, актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу (рішення у справі "Суханов та Ільченко проти України" (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine), № 68385/10 та 71378/10), від 26 вересня 2014 pоку).

Відповідно до п. 33,34 рішення Європейського суду від 15.12.2015 року справа «Фабіан проти Угорщини» (СASE OF FABIAN v. HUNGARY)№ 78117/13. зазначено, що припинення виплати пенсії працюючим пенсіонерам на державній службі привело до порушення статті 14 Конвенції у поєднанні зі статтею 1 Протоколу № 1 та зобов»язав Уряд Угорщини виплатити заявнику невиплачену пенсію.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване статтями 22, 46, 58Конституції України, статтею 14, статтею 1 Першого протоколу Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" обмеження якого неможливе, враховуючи положення норм чинного законодавства, а тому суд вважає за необхідне визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії в період часу з 01 січня 2016 року по 20 грудня 2016 року та з 01 січня 2017 року і без встановлення обмеження кінцевим строком - протиправними. Зобов»язати Головне управління Пенсійного фонду України Черкаської області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії в повному обсязі за період часу з 01 січня 2016 року по 20 грудня 2016 року та з 01 січня 2017 року без встановлення обмеження кінцевим строком, з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Отже, сплачений позивачем судовий збір при подачі позовної заяви у розмірі 640 грн. 00 коп. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області.

На підставі ст.ст.8,17,22,46,48,55,64,92,124,147 Конституції України. Рішення Конституційного суду України №7-рп/2016 року від 20 грудня 2016 року, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду №698/1064//15-а від 20 січня 2016 року. Керуючись ст.ст. 6,17,19,87,158-163,167,185,186 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Позов задоволити. Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії в період часу з 01 січня 2016 року по 20 грудня 2016 року та з 01 січня 2017 року і без встановлення обмеження кінцевим строком - протиправними.

обов»язати Головне управління Пенсійного фонду України Черкаської області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії в повному обсязі за період часу з 01 січня 2016 року по 20 грудня 2016 року та з 01 січня 2017 року без встановлення обмеження кінцевим строком, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на користь ОСОБА_1 640 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Повний текст постанови виготовлено 14.04.2017 року

На постанову суду можу бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя