Справа № 816/425/17
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/425/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Єресько Л.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкової вимоги, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкової вимоги від 17.10.2016 № Ф/921 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 2958,55 грн та зменшити борг в картці особового рахунку платника податків на 2958,55 грн до 0 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що оскільки з 23.11.2013 він є пенсіонером за віком, то він звільнений від сплати єдиного внеску. Вказував, що відповідачем винесено дублюючу податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску за 2014 рік в сумі 2958,55 грн. Зазначав, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, було визнано протиправною та скасовано вимогу від №Ф-6865-25/1955 від 05.11.2015 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску за 2014 рік в сумі 2958,55, а тому ОСОБА_2 ОДПІ мало списати заборгованість шляхом внесення відомостей до картки особового рахунку платника фізичної особи підприємця ОСОБА_1.

Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами у справі.

Відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав клопотання про відкладення розгляду справи та у звязку із неможливістю забезпечити участь представника у судовому засіданні.

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у них доказів.

За приписами частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладене, суд вирішив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

11 серпня 2013 року набрав чинності Закон України від 04 липня 2013 року N406-VII "Про внесення Змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи", згідно якого функції з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснює Міністерство доходів і зборів України.

Відповідно до розділу II "Прикінцеві положення" зазначеного Закону Пенсійним фондом України передано центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, реєстр страхувальників.

Як зазначає позивач, він перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Кременчуці Полтавської області, та на даний час перебуває на обліку у ОСОБА_2 ОДПІ як платник єдиного внеску, який обрав спрощену систему оподаткування.

З 23.11.2013 ОСОБА_1 призначена пенсія за віком довічно, а також, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Кременчуці Полтавської області, та на даний час перебуває на обліку у ОСОБА_2 ОДПІ як платник єдиного внеску, який обрав спрощену систему оподаткування.

З матеріалів справи слідує, що з січня 2014 року по грудень 2014 року позивачем нараховувався єдиний соціальний внесок в розмірі 422,65 грн щомісячно, що підтверджується копією звіту за 2014 рік /а.с.26/.

Як зазначає позивач ОСОБА_2 ОДПІ вже було раніше винесено вимогу від 05.11.2015 № Ф-6865-25/1955 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені за 2014 рік ОСОБА_1 в розмірі 2958,55 грн.

Оскарживши в адміністративному порядку вищезазначену вимогу, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.03.2016, яка набрала законної сили 30.05.2016, у справі № 816/265/16 податкову вимогу від 05.11.2015 № Ф-6865-25/1955 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені за 2014 рік ОСОБА_1 в розмірі 2958,55 грн /а.с. 20-22/.

ОСОБА_2 ОДПІ 17.10.2016 винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.10.2016 № Ф-921 зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 2958,55 грн.

ОСОБА_3 направив на адресу відповідача заяву про скасування вимоги 17.10.2016 № Ф-921 та списання заборгованості /а.с. 11-16/.

ОСОБА_2 ОДПІ на адресу позивача направлено відповідь від 20.01.2017 № 592/В/16-03-17 із зазначенням, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.03.2016у справі № 816/265/16 було скасовано вимогу від 05.11.2015 №Ф-6865-25/1955, але не зменшено борг в сумі 2 958,55 грн, а тому на підставі інтегрованої картки платника відповідно було сформовано та надіслано вимогу про сплату боргу від 17.10.2016 № № Ф-921.

Не погодившись з вимогою від 17.10.2016 № Ф-921, позивач оскаржив її до суду.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (чинного з 01.01.2011, далі - Закон №2464) платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Разом з тим частиною 4 статті 4 Закону №2464 передбачено, що особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, за змістом цієї норми фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати єдиного внеску за себе, за умови, якщо такі особи є пенсіонерами за віком (незалежно від того чи досягли вони загального пенсійного віку чи така пенсія оформлена на пільгових умовах - зі зменшенням віку) та отримують відповідно до закону пенсію.

Згідно із абзацами першим та другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - №1058-IV) до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) застосовуються, зокрема в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 2 Закону №1788-ХІІ визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років). Загальні умови призначення пенсій за віком визначені статтею 12 Закону №1788-ХІІ та частиною першою статті 26 Закону № 058-IV.Таке право виникало у чоловіків після досягнення 60 років та за наявності відповідного стажу.

При цьому, пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону №1788-ХІІ передбачена можливість призначення пенсії за віком на пільгових умовах - із зменшенням віку, зазначеного у статті 12 цього Закону, та за наявності відповідного трудового стажу.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, враховуючи закріплені Конституцією України гарантії громадян на соціальний захист, суд дійшов висновку, що особи, яким пенсія за віком призначена відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ, не є платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за себе згідно з частиною четвертою статті 4 Закону №2464-VI, так само як і особи, які є пенсіонерами за віком на загальних умовах, оскільки згадана норма не містить будь-яких винятків щодо пенсіонерів за віком.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 20 травня 2014 року.

Також, згідно положень статті 12 Закону № 2464 передбачено, що особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Зазначені особи можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач укладав договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 звільнений від сплати єдиного внеску з грудня 2013 року.

Як зазначає відповідач у листі від 20.01.2017 № 592/В/16-03-17 станом на 30.12.2016 згідно картки особового рахунку по єдиному внеску за ФОП ОСОБА_1 обліковується заборгованість 2958,55 грн, яка виникла у звязку із проведенням нарахувань згідно поданого платником звіту по ЄСВ за 2014 рік від 18.01.2015 № 309429.

Оскільки в КОР платника рахувалася недоїмка з ЄСВ в сумі 2958,55 грн, то ОСОБА_2 ОДПІ, відповідно до п.4 ст. 25 Закону №2464 та Інструкції №449, сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафу та пені №Ф-921 від 17.10.2016 та направлено платнику.

Разом з тим відповідно до пунктом 5.1 розділу V Порядку №454 встановлено, що у разі виявлення помилки у звіті страхувальник має право до закінчення терміну подання цього звіту повторно сформувати та подати звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за місцем взяття на облік.

В той же час, в ході судового розгляду у справі № 816/265/16 встановлено, що позивачем помилково подано звіт до ОСОБА_2 ОДПІ відносно нарахування з січня по грудень 2014 року єдиного соціального внеску. В звязку з чим, він 30 грудня 2015 року неодноразово подавав уточнюючий звіт, котрий жодного разу не був прийнятий податковим органом, що підтверджується електронними протоколами від 30 грудня 2015 року, а також неодноразово зазначав про це у своїх скаргах направлених до відповідача.

Суд звертає увагу, що відповідачем вимоги ухвали про відкриття провадження в частинні надання заперечення на адміністративний позову до суду, у разі заперечення проти позову, не виконано. Жодних заперечень проти позову не надано, будь-яких матеріалів на підставі яких ним було прийнято оскаржуване рішення - не надано.

В той же час, у зв'язку з призначенням ОСОБА_1 на підставі статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 23 листопада 2013 року пенсії за віком довічно, відсутні підстави для винесення відповідачем вимоги №Ф-921 від 17.10.2016 про сплату боргу зі сплати єдиного внеску за 2014 рік в сумі 2958,55 грн, у зв'язку з чим позовні вимоги про скасування вказаної вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що спірна вимога про сплату боргу є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до повноважень суду, встановлених частиною 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу № Ф-921 від 17.10.2016.

Щодо вимоги про зменшення боргу в картці особового рахунку по єдиному внеску до нуля, суд приходить таких висновків.

В силу пункту 74.1 статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Механізм ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначено Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881 (надалі - Порядок № 422).

Так, за змістом пункту 2 розділу І Порядку № 422 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

За приписами пункту 1 розділу ІІІ Порядку №422, для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників органи ДФС проводять оперативний облік надходжень за податками, зборами на підставі документів, визначених порядком взаємодії органів ДФС та органів Казначейства у процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями.

Розглянувши, заяву ОСОБА_1 від 23.12.2016 /а.с. 11-16/, ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області зазначила, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.03.2016 у справі № 816/265/16 було скасовано вимогу від 05.11.2015 № Ф - 6865-25/1955, але не зменшено борг в сумі 2 958,55 грн, тому на підставі інтегрованої картки платника відповідно було сформовано та направлено боржнику вимогу про сплату боргу від 17.10.2016 № Ф-921.

Однак, суд не погоджується з наведеними доводами контролюючого органу з огляду на такі обставини.

Постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 24.03.2016 у справі № 816/265/16, яке набрало законної сили 30.05.2016, було скасовано вимогу від 05.11.2015 № Ф -6865-25/1955

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для відображення в інтегрованій картці ОСОБА_1 за платежем сума недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування даних про податковий борг у розмірі 2 958,55 грн, оскільки таке зобов'язання вважається погашеним.

Відтак, позов в даній частині є правомірним та обґрунтованим.

Оскільки нарахування, збільшення або зменшення сум податкових зобов'язань платника податків, його податкового боргу, розрахунки з бюджетом здійснюються в інтегрованій картці платника податків, суд зауважує про наявність у платника податків матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, відображали реальну структуру податкових вигод та податкових зобов'язань платника податків.

Враховуючи вищенаведене у своїй сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов'язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1, виключивши з неї суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 2 958,55 грн, що виник на підставі вимоги ОСОБА_2 ОДПІ від 17.10.2016 № Ф-921.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

А відповідно до частини першої вказаної статті, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 7-11, 69-71, 86, 94, 122, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкової вимоги, зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 17.10.2016 № Ф-921 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 2 958,55 грн.

Зобов'язати ОСОБА_2 об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Полтавській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), виключивши суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 2 958,55 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 640,00 грн (шістсот сорок гривень нуль копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.О. Єресько