Справа № 227/151/17
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 квітня 2017 року м. Київ К/800/11361/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 лютого 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку та виплаті одноразової компенсації, стягнення спірної компенсації,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з вказаним адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії управління соціального захисту населення Добропільської міської ради щодо відмови у перерахунку та виплаті передбаченої статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразової допомоги у розмірі 30 мінімальних зарплат на момент отримання виплати, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС віднесеного до 1-ї категорії, інваліду війни 3-ї групи; стягнути на його користь одноразову компенсацію у розмірі 30 мінімальних зарплат, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС віднесеного до 1-ї категорії, інваліду війни 3-ї групи.

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року, визнано протиправними дії управління соціального захисту населення Добропільської міської ради; зобов'язано управління соціального захисту населення Добропільської міської ради повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 09 серпня 2016 року щодо виплати одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та інваліду 3 групи внаслідок аварії на ЧАЕС. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення одноразової компенсації у розмірі 30 мінімальних зарплат, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС віднесеного до 1-ї категорії, інваліду війни 3-ї групи, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просив їх в цій частині скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Разом з тим, дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

Частиною першою статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали інвалідами внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім'ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 15 жовтня 2014 року перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Добропільської міської ради як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції; має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та статус інваліда війни 3 групи, що підтверджується довідкою УПСЗН Добропільської міської ради № від 15 жовтня 2014 року, посвідченням серії А №052695 від 22 червня 1995 року та копією посвідчення ветерана війни-інваліда війни 3 групи серії Б №544076 від 22 жовтня 2007 року.

09 серпня 2016 року звернувся до управління соціального захисту населення Добропільської міської ради із заявою, в якій просив виплатити йому згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразову компенсацію в розмірі 30 мінімальних заробітних плат як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, як інваліду внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру заробітної плати на момент виплати, проте отримав лист від 19 серпня 2016 року №09/2817/01-16, в якому Управління зазначало, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України; у наданих ним документах та матеріалах особової справи наявна довідка МСЕК про встановлення повторно 3 групи інвалідності безстроково (згідно серії 10ААА № 159860 від 02.12.2010р.), довідка ж МСЕК про первинне встановлення групи інвалідності відсутня; за змістом пункту 3 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936, у разі зміни місця реєстрації, для отримання виплати за новим місцем реєстрації, необхідно надати довідку про отримані виплати.

Так, абзацом 5 пункту 3 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що у разі зміни зареєстрованого місця проживання (перебування) або місця роботи постраждала особа для отримання виплати за новим місцем проживання (перебування) або місцем роботи не пізніше ніж через три місяці подає заяву та довідку про отримані виплати (нарахування) за попереднім місцем проживання (перебування).

Втім, як правильно зазначено судами попередніх інстанцій, зважаючи на те, що до 15.10.2014р. позивач проживав та отримував соціальні виплати на території України, яка на даний час є тимчасово непідконтрольною Україні, то він, з огляду на наведені обставини, позбавлений можливості подати довідку МСЕК про первинне встановлення групи інвалідності та довідку про отримані виплати (нарахування) за попереднім місцем проживання (перебування).

Що ж стосується вимоги ОСОБА_1 стосовно стягнення з управління соціального захисту населення Добропільської міської ради на його користь одноразової компенсації у розмірі 30 мінімальних зарплат, то, як вірно зазначено судами, обов'язок щодо здійснення перерахунку, нарахування та проведення виплати спірної компенсації як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, покладений саме на органи соціального захисту населення за місцем перебування (реєстрації) позивача.

Однак, оскільки одноразова компенсація в розмірі 30 мінімальних заробітних плат Управлінням позивачу нарахована не була, то суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування виплати замість органу, на який покладено такі повноваження, тобто обраний позивачем спосіб захисту (відновлення) порушеного права в частині стягнення з відповідача одноразової компенсації у розумінні ч.4 ст.105 КАС України є неналежним способом судового захисту такого права у спірних правовідносинах.

Зобов'язання ж управління соціального захисту населення Добропільської міської ради повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 09 серпня 2016 року щодо виплати одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та інваліду 3 групи внаслідок аварії на ЧАЕС, в даному випадку реалізовує право позивача на отримання такої допомоги, а отже позовна вимога про стягнення з відповідача коштів у заявленому розмірі є такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятих судами попередніх інстанцій рішень, а тому, з врахуванням наведених приписів пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 лютого 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку та виплаті одноразової компенсації, стягнення спірної компенсації.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник