Справа № 487/6455/16-а
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 487/6455/16-а

Категорія: 3.7 Головуючий в 1 інстанції: Щербина С.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Запорожана Д.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії АР №758261 від 30.11.2016р. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Позов обґрунтовував тим, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, в частині зупинення транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 та порушення п.8.4 ПДР, оскільки зупинка транспортного засобу була вимушеною через його несправність, про що повідомлено інспектора Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Гришаєва А.А. Також, позивач зазначив, що відповідач повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.ст.258, 256 КУпАП, так як ним заперечувався факт вчинення правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.02.2017р. позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з не повним з'ясуванням судом обставин справи, порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки з наданого відповідачем відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не повідомляв Інспектора патрульної поліції про вимушеність зупинки свого транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34, а також не вжив відповідних заходів, передбачених п.9.9 та п.9.10 ПДР, зокрема, не увімкнув аварійну сигналізацію та не встановив дорожній знак аварійної зупинки. На місці вчинення правопорушення ОСОБА_1 не заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а навпаки її визнав.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що 30.11.2016р. інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у м.Миколаєві Департаменту патрульної поліції Гришаєвим О.О. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №758261, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 30.11.2016р. о 10 год. 20 хв. керуючи транспортним засобом Мercedes Benz Vito, номерний знак НОМЕР_1, по вул. 8 Березня, 83 в м.Миколаєві здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив ПДР п.8.4.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 про скасування вказаної постанови, серед іншого, виходив з того, що розгляд відповідачем справи щодо позивача, який не погоджувався з фактом вчинення порушення, на місці вчинення є неправомірним та це призвело до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст.ст. 257, 268, 277, 279, 280 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком Заводського районного суду м.Миколаєва. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу.

Частиною 2 названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частинами 4 та 5 названої статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395.

Відповідно до пункту 4 Розділу І вказаної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Отже, чинним законодавством України уповноваженим працівникам підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання, надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Вчинене ОСОБА_1 правопорушення кваліфіковано відповідачем за ч.1 ст.122 КУпАП, тобто відноситься до правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, а тому, на думку колегії суддів, навіть у випадку оскарження порушником правопорушення і стягнення, яке на нього накладається, протокол не повинен бути складений відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП.

Щодо посилань позивача на Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015р., згідно якого розгляд відповідачем справи щодо позивача, який не погоджувався із фактом вчинення правопорушення, без обов'язкової стадії складання протоколу та на місці вчинення правопорушення є неправомірним, то колегія суддів зазначає, що вказане Рішення КСУ прийнято до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015р. №596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. В Рішенні КСУ не враховано розширення на законодавчому рівні компетенції органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис № апеляційний суд становив, що інспектором патрульної поліції роз'яснено ОСОБА_1 права, передбачені ст.268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно ст.ст. 287-289 КУпАП.

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції визнав доведеними посилання позивача, що зупинка транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена» була вимушеною - через несправність транспортного засобу, що підтверджується квитанцією від 30.11.2016р. про надання ФОП ОСОБА_4 позивачу послуг з ремонту електропроводки та електрообладнання автомобіля Мercedes Benz Vito, номерний знак НОМЕР_1, і що про вимушеність зупинки він відразу ж повідомив інспектора патрульної поліції.

Однак, судом першої інстанції не враховано, що згідно запису з нагрудного відео реєстратора ОСОБА_1 до складення інспектором постанови не зазначав про вимушеність зупинки, а лише посилався на те, що не помітив дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена». Також, з відеозапису вбачається, що позивач двічі просив інспектора не складати постанову, оскільки свій автомобіль він може перепаркувати. Зазначене, на думку колегії суддів, спростовує доводи позивача про вимушеність зупинки транспортного засобу через його несправність.

В поданому позові ОСОБА_1 також визнав, що з огляду на емоційний стан, викликаний сімейними обставинами та несподіваною поломкою автомобіля, він не повідомив інспектору на початку розмови з ним про те, що зупинка була вимушеною.

Більше того, ОСОБА_1, здійснивши вимушену зупинку, не виконав вимог п.9.9 та п.9.10 ПДР, зокрема, не ввімкнув аварійну сигналізацію та не встановив дорожній знак аварійної зупинки.

Дослідивши наявну в матеріалах справи квитанцію ФОП ОСОБА_4 від 30.11.2016р., яку надано позивачем в підтвердження своїх доводів про несправність транспортного засобу, колегія судді встановила, що вказана квитанція не містить номеру та коду за УКУД.

На підставі викладеного, апеляційний суд доходить висновку, що під час винесення постанови серії АР №758261 від 30.11.2016р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства України, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Оскільки задовольняючи позов ОСОБА_1 судом першої інстанції порушено норми матеріального права, не повно з'ясовано обставини справи, апеляційний суд, на підставі п.1, п.4 ч.1 ст.202 КАС України, доходить висновку про необхідність скасування постанови Заводського районного суду м.Миколаєва від 06 лютого 2017 року та прийняття нової постанови - про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198 ч.1 п.3, 202 ч.1 п.1, п.4, 205 ч.1 п.3, 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР №758261 від 30.11.2016р. - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Запорожан Д.В.

Шляхтицький О.І.