Справа № 2-а/593/19/16
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 квітня 2017 року м. Київ К/800/11960/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 травня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області про визнання незаконною відмови в нарахуванні та виплаті грошової допомоги при виході на пенсію,

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просив визнати незаконною відмову відповідача в призначенні і виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати відповідача призначити і виплатити цю допомогу.
Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 травня 2016 року, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року, позов задоволено. Визнано незаконною відмову відповідача у виплаті допомоги та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказує, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи та неправильно застосували норми законодавства, якими врегульовано порядок призначення та виплати зазначеної грошової допомоги.
Згідно із пунктом 5 частини п`ятою статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.
Із змісту оскаржуваних судових рішень видно, що задовольняючи позов суди виходили з наступного.
Згідно із пунктом 7-1 розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж для чоловіків - 35 років, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога у розмірі їх 10 (десяти) місячних пенсій станом на день її призначення.
У березня 2016 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про виплату такої допомоги. Листом від 18 березня 2016 року № 11/Ч-11 Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області відмовило йому у її виплаті, у зв`язку з відсутністю відомостей щодо закладу охорони здоров`я, в якому працював позивач на посаді фельдшера під час проходження військової служби, а тому такий стаж не підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років. Враховуючи те, що страховий стаж роботи позивача на посадах, що дає право на пенсію за вислугу років на день звернення за призначенням пенсії складав 32 роки 11 місяців 13 днів, то права на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 не має.
Як встановлено судами, після закінчення медучилища позивач працював у Золочівській районній лікарні із 11 березня 1974 року по 23 квітня 1974 року, після чого був звільнений у зв`язку з призовом на військову службу в Радянську Армію. Військову службу ОСОБА_1 проходив з 05 травня 1974 року до 06 травня 1977 року на посаді фельдшера у військовій частині ПП 58467 ГСВГ, що підтверджується довідками Бережанського об`єднаного районного військового комісаріату від 19 червня 2015 року № 121 та від 03 липня 2015року № 1261. Надалі, після проходження військової служби позивач працював в закладах охорони здоров`я, що підтверджується записами у трудовій книжці.
Наказом Міністерства оборони України від 18 грудня 2013 року № 871 затверджено перелік закладів охорони здоров`я Збройних Сил України, які відносяться до лікарняних закладів, де зазначено медичну службу у військовій частині та медичний пункт військової частини, що відноситься до лікарняних закладів.
Отже, стаж роботи позивача з 05 травня 1974 року до 06 травня 1977 року на посаді фельдшера у військовій частині ПП 58467 ГСВГ підлягає зарахуванню до пільгового, а тому відповідач безпідставно відмовив позивачу у призначенні і виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Враховуючи те, що загальний стаж роботи ОСОБА_1 в закладах охорони здоров`я складає більше 35 років, суди дійшли висновку, що відмова відповідача є неправомірною, а позов підлягає задоволенню.
У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судових рішень, а викладені в ній доводи перевірені судами і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить мотивів, які б дозволили вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.
Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 травня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук