Справа № 813/4993/15
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року Справа № 876/606/17

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Мельничук Б. Б.

представника апелянта ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

третя особа ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

представника третьої особи ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року по справі № 813/4993/15 за позовом ОСОБА_7 до Державної архітектурно-будівельної інспекії України за участю третіх осіб: Міністерства культури України, ОСОБА_8, ОСОБА_3 про визнання протиправною і скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною і скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, здійснену 25.11.2013 року за № ЛВ 36.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області протиправно зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації за № ЛВ 36, оскільки під час такої реєстрації не було перевірено повноту даних, зазначених в декларації, та не проведено перевірки з метою визначення відповідності об'єкта будівництва проектній документації, вимогам державних будівельних норм, стандартів і правил. Позивач стверджує, що будинок № 12 по вул. Митрополита Андрея включений до переліку пам'яток містобудування і архітектури місцевого значення Львівської області, знаходиться в межах історичного ареалу м. Львова та відноситься до об'єктів IV категорії складності відповідно до ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відтак, на думку позивача, відповідачем було порушено порядок прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, що належить до IV категорії складності.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач. У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що вказана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства та винесена з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню, оскільки у даному випадку має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає те, що суд першої інстанції не надав правову оцінку тому факту, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області протиправно зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації за № ЛВ 36, оскільки під час такої реєстрації не було перевірено повноту даних, зазначених в декларації, та не проведено перевірки з метою визначення відповідності об'єкта будівництва проектній документації, вимогам державних будівельних норм, стандартів і правил. Позивач стверджує, що АДРЕСА_1 включений до переліку пам'яток містобудування і архітектури місцевого значення Львівської області, знаходиться в межах історичного ареалу м. Львова, позивач наголошує на тому, що він звернувся до суду виключно з метою захисту його порушених культурних прав. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

В судовому засіданні представник апелянта, представники третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та третя особа ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу та надали пояснення, просять апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Представник третьої особи, ОСОБА_8, ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник ДАБІ України Галевич Н.Р. в судове засідання не з`явилася, однак подала клопотання в якому просить провести розгляд справи без участі представника відповідача на підставі матеріалів справи, а також наданих суду усних заперечень на апеляційну скаргу та усних пояснень по справ 04.04.2017 р. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, третьої сторони та представників третіх сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що 30.01.2006 р. Головою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради прийнято розпорядження № 116, яким затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району; дозволено влаштувати житлову квартиру за рахунок площі горища будинку АДРЕСА_1 з надбудовою та влаштуванням балконів з боку дворового фасаду згідно з поданими проектними пропозиціями, влаштувати газовий агрегат індивідуального опалення та ПГ-4 на площі новоутвореної кухні згідно технічного заключення ВАТ «Львівгаз»; новоутвореній квартирі присвоїти номер 3, враховуючи розпорядження Галицької районної адміністрації від 27.01.2006 р. №101.

На підставі розпорядження № 116 від 30.01.2006 р. ОСОБА_8 отримав дозвіл на виконання будівельних робіт - влаштування новоутвореної квартири № 3 з розширенням за рахунок площі горища з влаштуванням балконів та надбудови на на АДРЕСА_1, який було неодноразово продовжено.

25.11.2013 р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації за № ЛВ 36.

28.11.2013 р. року на ім'я ОСОБА_8 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1, про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та видано свідоцтво про право власності на квартиру від 03.12.2013 р.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки порушення, на переконання позивача, його права на об'єкти спільної сумісної власності, зокрема, право доступу до горища, відбулось у зв'язку із реєстрацією права власності на квартиру АДРЕСА_1, а не внаслідок реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Відтак, захист житлових (цивільних) прав позивача щодо доступу до горища в будинку АДРЕСА_1 можливий в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. Суд першої інстанції враховуючи висновки Львівського апеляційного адміністративного суду, викладені в ухвалі від 13.06.2016 р. у даній справі, що позивачем не доведено порушення його прав чи інтересів під час реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, здійсненої 25.11.2013 р. за № ЛВ 36. На переконання суду першої інстанції, відсутність порушеного права та помилковий спосіб захисту є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає помилковими та такими, що не відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що позивач звернувся до суду лише за захистом своїх прав на об'єкти спільної сумісної власності, зокрема, право доступу до горища та не врахував, що основною підставою для звернення позивача з позовом було порушення його культурних прав. Суд не врахував, що порушення прав позивача відбулось не тільки у зв'язку із реєстрацією права власності на квартиру, і внаслідок реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Судом не враховано положення статті 25 Закону України «Про архітектурну діяльність», згідно якої громадяни, які не беруть безпосередньої участі у створенні об'єктів архітектури, під час проектування нових та експлуатації існуючих об'єктів архітектури. А тому спір, стороною в якому є орган державної влади відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Так ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2016 р. апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2016 р. про закриття провадження у справі № 813/4993/15 за позовом ОСОБА_7 до Державної архітектурно-будівельної інспекії України за участю третіх осіб: Міністерства культури України, ОСОБА_8, ОСОБА_3 про визнання протиправною і скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації - задоволено, а ухвалу скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності, спрямованої на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів визначаються Законом України «Про архітектурну діяльність».

Статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснюється для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю).

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю) - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Згідно з частиною 1 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об'єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів (частина 4 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

За приписами частини 6 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об'єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Відповідно до частини 10 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що саме замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.11 р. № 461 затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, який визначає процедуру прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (далі - Порядок).

Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Пунктом 17 Порядку встановлено, що реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта.

Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об'єкта на безоплатній основі.

Замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 1.

У разі подання декларації до дозвільного центру він передає її Інспекції не пізніше наступного робочого дня. Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, а другий - залишається в Інспекції, яка її зареєструвала. (пункт 18 Порядку).

Відповідно до пункту 19 Порядку Замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

Інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію. У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

При цьому, порядок дій Інспекції у випадку виявлення недостовірних даних у декларації встановлений в розділі Порядок внесення змін до декларації, скасування декларації Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Вказаним розділом встановлено, що: у разі виявлення Інспекцією наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Інспекція письмово повідомляє замовника протягом одного робочого дня з дня такого виявлення.

Замовник зобов'язаний протягом трьох робочих днів з дня самостійного виявлення технічної помилки (описки, друкарської, граматичної, арифметичної помилки) в зареєстрованій декларації або отримання відомостей про виявлення недостовірних даних подати достовірні дані щодо інформації, яка потребує змін, для внесення їх Інспекцією до єдиного реєстру шляхом подання особисто або надсилання Інспекції рекомендованим листом з описом вкладення заяви за формою згідно з додатком 6 до цього Порядку, декларації, в якій виявлено технічну помилку або недостовірні дані, в одному примірнику та декларації, в якій враховано зміни, у двох примірниках за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Інспекція здійснює реєстрацію декларації, в якій враховано зміни, згідно з цим Порядком.

Відомості щодо внесення даних, зазначених у декларації, в якій виявлено технічну помилку або недостовірні дані, підлягають виключенню з єдиного реєстру в установленому порядку.

До замовника, який самостійно виявив допущену технічну помилку і в порядку, передбаченому цим пунктом, подав відповідну заяву, штрафні санкції за раніше подану з помилками декларацію або виявлені в ній недостовірні дані не застосовуються.

На декларації, в якій виявлено технічну помилку, у верхньому лівому куті проставляється відмітка «У зв'язку із змінами, внесеними декларацією від ____ 20___ р. № ________, ця декларація втратила чинність» із зазначенням дати, підпису посадової особи, що скріплюється печаткою. (пункт 28)

У разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили.

Про скасування реєстрації декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня її скасування.

Після скасування реєстрації декларації замовник має право повторно подати її згідно з вимогами, встановленими законодавством.

Проте, інспекцією не здійснено перевірки відомостей зазначених в декларації на предмет достовірності. Так інспекцією не перевірено правильності зазначення в декларації відомостей про категорію складності об'єкта.

Відповідно ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» усі об'єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності.

Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до державних будівельних норм та стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

Згідно пункту 1 Порядку віднесення об'єктів до IV і V категорій складності, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 р. № 557 визначається механізм віднесення об'єктів будівництва різного функціонального призначення до IV і V категорій складності.

Пунктами 2-7 Порядку № 557 віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 р. № 557, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що віднесення об'єкта будівництва до відповідної категорії складності здійснюється проектувальником і замовником.

Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва.

Клас наслідків (відповідальності) об'єкта будівництва визначається згідно з вимогами ДБН В.1.2-14-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ» за рівнем можливих економічних збитків і (або) інших втрат, пов'язаних з припиненням експлуатації або втратою цілісності об'єкта.

До IV категорії складності відносяться об'єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак: розраховані на постійне перебування більш як 300 осіб та (або) періодичне перебування більше 500 осіб; становлять можливу небезпеку для більш як 10000 осіб, які перебувають поза об'єктом; у разі аварії або неможливості (недоцільності) подальшої експлуатації: можуть спричинити збитки в обсязі понад 15000 мінімальних розмірів заробітних плат; можуть призвести до припинення функціонування об'єктів транспорту, зв'язку, енергетики та інженерних мереж регіонального рівня; можуть призвести до втрати об'єктів культурної спадщини місцевого значення.

Інспекцією не перевірено достовірність відомостей про віднесення об'єкта до ІІІ категорії складності за ознакою: можуть призвести до втрати об'єктів культурної спадщини місцевого значення.

Інспекцією також не враховано, положень рішення виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів від 21.05.1991 №280 «Про взяття під охорону держави споруд Львівської області, що мають наукову, історичну, художню та містобудівельну цінність».

У зв'язку з чим, інспекцією під час реєстрації декларації не дотримано культурних прав позивача, як особи, що має право захищати свої інтереси під час архітектурної діяльності згідно статті 25 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Порядком чітко регламентовано дії Інспекції при поданні декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Так, встановлено, що Інспекція має право перевірити повноту та достовірність даних, що зазначені в декларації і зобов'язана зареєструвати її або повернути декларацію на доопрацювання в разі якщо така подана з порушенням вимог закону.

Оскільки Інспекція не перевірила достовірність відомостей про категорію складності, то її дії по реєстрації декларації є протиправними.

Стосовно повноти даних зазначених у декларації № ЛВ 36 від 25.11.2013 р. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В пункті 12 декларації «Техніко-економічні показники об'єкта» третьою особою не зазначено в Переліку інженерного обладнання об'єкта вид опалення.

Пункт 13 декларації «Характеристика житлових будинків» не містить відомостей про: кількість поверхів, матеріали стін, кількість секцій, кількість квартир у житловому будинку та їх площі; загальної площі вбудованих-прибудинкових приміщень житлового будинку; відомостей про місця для постійного та тимчасового зберігання автотранспортних засобів, їх характеристики; характеристик інших нежитлових приміщень, загальну площу нежитлових приміщень об'єкта.

В пункті 14 декларації не зазначено основних показників об'єкта, таких як: потужність, продуктивність, виробнича площа, протяжність, місткість, обсяг пропускної спроможності, кількість робочих місць тощо.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції вважає, що відомості зазначені в декларації не є повними, а тому реєстрації декларації є неправомірною та підлягає скасуванню.

Стосовно посилання позивача на здійснення будівельних робіт без чинного дозволу на виконання будівельних робіт то апеляційний суд зазначає, що в матеріалах справи є дозвіл на виконання будівельних робіт № 961/08 від 03.12.2008 р., в якому зазначено термін дії дозволу до 30.11.2009 р., який є чинним до завершення будівництва згідно з перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів стосовно сприяння будівництву» від 16.09.2008 р. № 509-VI.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що постанову слід скасувати та прийняти нову якою відмовити в позові.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року по справі № 813/4993/15 скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ЛВ 36 від 25 листопада 2013 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Улицький В. З.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2017 року