Справа № 576/297/17-а
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 р.Справа № 576/297/17-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Калитки О. М. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 15.03.2017р. по справі № 576/297/17-а

за позовом ОСОБА_1

до Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

21.02.2017 року позивач, ОСОБА_1, звернулася до Глухівського міськрайонного суду Сумської області із адміністративним позовом до Глухівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просила суд:

- визнати дії Глухівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо обчислення розміру пенсії за віком неправомірними;

- зобовязати відповідача здійснювати нарахування та виплату пенсії за віком в розмірі, не меншому ніж мінімальний розмір пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 20 серпня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначала, що з початку 2015 року їй призначено пенсію за віком у розмірі 991,36 грн., що є меншим за встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, вважає такі дії відповідача безпідставними, протиправними та такими, що порушують її права, свободи та інтереси.

Постановою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 15.03.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Глухівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови у перерахуванні розміру пенсії за віком.

Зобовязано Глухівське обєднане управління Пенсійного фонду України Сумської області здійснити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1, не меншому ніж мінімальний розмір пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 21 серпня 2016 року.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Глухівському обєднаному Управління Пенсійного фонду України Сумської області з 12.12.2014 року, що підтверджується пенсійним посвідченням та не заперечується відповідачем, отримує пенсію за віком у розмірі 991,36 грн. на місяць (а.с. 7, 11).

23.01.2017 ОСОБА_1 звернулася до Глухівського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області із письмовою заявою про перерахунок пенсії, в якій просила відповідача здійснити перерахунок пенсії у відповідності до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно відповіді Глухівського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області від 02.02.2017 року вих. № 13/Б-1 ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсійної виплати, посилаючись на те, що оскільки остання скористалась правом дострокового виходу на пенсію за віком, вік виходу на пенсію відповідно до статті 26 Закону склав 58 років 6 місяців, тобто остання почала отримувати пенсію на 40 повних та 1 неповний місяць, розмір її пенсії підлягає зменшенню на 20,5%.

Загальний розмір пенсії ОСОБА_1 складає 991,36 грн., де 1044,5 грн. основний розмір пенсії, 202,55 грн.-доплата до прожиткового мінімуму 1247 грн., 255,64 грн. зменшення пенсії за достроковий вихід на пенсію на 20,5%. Розмір пенсії розрахований відповідно до чинного законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що здійснюючи позивачеві нарахування та виплату пенсії у розмірі, нижчому від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області діяло всупереч ОСОБА_2 України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями п.7-2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

Зменшення розміру пенсії за віком застосовується протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду.

Відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач отримує пенсію за віком у розмірі 991,36 грн. на місяць, розрахунок пенсії було здійснено при загальному трудовому стажі 30 років та 14 днів. Станом на дату звернення за призначенням пенсії позивачці виповнилося 55 років (а.с. 12).

Таким чином, на правовідносини з приводу виплату пенсії ОСОБА_1 поширюються положення пункту 7-2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а відтак, розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до статті 27 і з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 % за кожний повний або неповний місяць дострокового виходу на пенсію, що в підсумку складає 20,5% (за 40 повних та 1 неповний місяць).

Відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

З комплексного аналізу статті 27 та пункту 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» випливає, що 20,5 - відсоткове зменшення застосовується виключно до пенсії, яка обчислена за формулою, визначеною статтею 27 цього Закону. Оскільки доплата до прожиткового мінімуму не входять до цієї формули, не враховуються при обчисленні пенсії згідно зі статтею 27 цього Закону, 20,5-відсоткове зменшення пенсії на позивача не поширюється.

При цьому, статтею 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01.09.2015 року по 30.04.2015 року складав 1074 грн., з 01.05.2016 року 1130 грн., з 01.12.2016 року 1208 грн., з 01.01.2017 року 1247 грн.

Як вбачається з матеріалів справи загальний розмір пенсії ОСОБА_1 складається з наступного: 1044,5 грн. основний розмір пенсії (2578,90 середній заробіток Х 0,40500 коефіцієнт стажу), 202,55 грн.-доплата до прожиткового мінімуму 1247 грн., 255,64 грн. зменшення пенсії за достроковий вихід на пенсію на 20,5%, а всього 991,36 грн., що становить менше від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тому зменшення пенсії Позивача на 20,5% можливе лише до встановленого прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.3 ст.8 ОСОБА_2 України та ч.3 ст.8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Як вбачається з позовної заяви, позивачка звернулась до суду з позовом на підставі ст. 46 ОСОБА_2 України, яка гарантує, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що пенсія позивачки у вищезазначених розмірах, з урахуванням доплати до прожиткового мінімуму є основним джерелом існування та є нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого відповідними Законами України.

Проте, відповідач, відмовляючи в задоволенні вимог позивача про перерахунок пенсії, не звернув увагу на наявність порушень прав позивачки, які гарантовано їй ч. 3 ст. 46 ОСОБА_2 України, внаслідок чого позивачка за захистом цих прав звернулась до адміністративного суду.

Статтею 1 Закону України Про прожитковий мінімум визначено, що прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

За приписами ч.2 ст.7 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

З матеріалів справи вбачається, що рівень пенсії ОСОБА_1 не гарантує позивачці щомісячно рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому, відповідачем не було взято до уваги, що імперативною нормою, яка підлягає застосуванню до спірних відносин статтею 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування - визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності необхідного страхового стажу не може бути меншим, ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений законом.

Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що згідно зі ст.6 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

У разі якщо сукупність виплат, зазначених у частині першій цієї статті, разом з пенсійними виплатами із системи пенсійного забезпечення та іншими доходами не досягають розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних громадян, такі громадяни мають право на отримання державної соціальної допомоги в порядку, розмірах та за рахунок коштів, визначених законом.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 надано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відповідно до ст. 46 ОСОБА_2 України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у звязку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Згідно з ст. 8 ОСОБА_2 України, ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Положеннями п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування ОСОБА_2 України при здійсненні правосуддя» визначено, що оскільки ОСОБА_2 України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності ОСОБА_2 і в усіх необхідних випадках застосовувати ОСОБА_2 як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на ОСОБА_2, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 ОСОБА_2 України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» передбачено, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог ОСОБА_2 України та законів України.

Отже, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Також колегія суддів звертає увагу на приписи ч. 2 ст. 8 КАС України, яка зобов'язує суд застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18.07.06 р. по справі „Проніна проти України констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції. При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначив, що у цій справі заявниця зверталась до національних судів з вимогою вирішити її спір щодо пенсії з органами соціального забезпечення. Заявниця посилалась, зокрема, на положення ст. 46 ОСОБА_2 України, заявляючи, що її пенсія не повинна бути нижчою за прожитковий мінімум. Однак національні суди не вчинили жодної спроби проаналізувати позов заявниці з цієї точки зору, попри пряме посилання у кожній судовій інстанції. На думку Суду національні суди, цілком ігноруючи цей момент, хоча він був специфічним, доречним та важливим, не виконали свої зобов'язання щодо п. 1 ст. 6 Конвенції.

Таким чином, позивач має право на пенсію в розмірі не нижчому, ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у звязку із чим дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу є неправомірними.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як субєкт владних повноважень, правомірності своїх дій у спірних відносинах належним чином не довів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповляючи у перерахунку пенсії позивачу за віком відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без зясування необхідних обставин, що мали значення, чим порушено законні інтереси позивача.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 15.03.2017 року по справі № 576/297/17-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 15.03.2017р. по справі № 576/297/17-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 21.04.2017 р.