Справа № 753/645/17
Суддя: Комаревцева Л. В.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/645/17
провадження № 2-а/753/302/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства Внутрішніх Справ України про стягнення компенсації у зв"язку із інвалідністю працівника міліції,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м.Києва з адміністративним позовом до Міністерства Внутрішніх Справ України про стягнення компенсації у зв"язку із інвалідністю працівника міліції, мотивуючи вимоги тим, що з 25.06.1996 року до 30.12.2005 року позивач проходив службу в ОВС. В період з 24.06.2004 року по 24.06.2005 року позивач проходив службу в Косово (Югославія) у спеціальному миротворчому підрозділі поліції України під егідою ООН на посаді командира відділення.

Оскільки, позивачу не було повідомлено, про те, що у зв"язку з отриманням ним інвалідності пов"язаної з участю у бойових діях при виконанні обов"язків військової служби, відповідач повинен був підготувати та передати документи у пенсійний фонд для виплати позивачу компенсації, позивач був змушений звернутись до суду із вказаним позовом, у якому просив суд зобов"язати відповідача підготувати та надати до Пенсійного фонду України всі необхідні документи для виплати йому компенсації у зв"язку із отриманою інвалідністю керуючись положенням Постанови Кабінету Міністрів України №290 від 05.05.1994 року.

Відповідачем подані письмові заперечення, в яких останній посилається на необґрунтованість вимог позивача та відповідність дій відповідача вимогам діючого законодавства.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання виклик осіб , які беруть участь у справі , відповідно до ст. 182-2 КАС України судом не здійснювався.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до якого ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на норми постанови Кабінету Міністрів України від 05 травня 1994 р. № 290 «Про затвердження Положення про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов'язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках» далі - Положення № 290.

Відповідно до п. 1 Положення №290 це Положення визначає порядок виплати в Україні компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов'язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, які визначаються Організацією Об'єднаних Націй відповідно до резолюцій Генеральної Асамблеї ООН.

Пункт 5 Положення №290 встановлює, що компенсаційні суми виплачуються в разі:

- встановлення інвалідності в межах трьох років з дня поранення, контузії, травми або каліцтва, одержаних під час виконання обов'язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу;

- загибелі військовослужбовця, особи рядового і начальницького складу в період виконання обов'язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу або його смерті протягом трьох років внаслідок одержаних в період цієї служби поранення, контузії, травми або каліцтва;

- надходження від Секретаріату ООН коштів для забезпечення виплати компенсаційних сум в інших окремих випадках, які визначаються Організацією Об'єднаних Націй відповідно до резолюцій Генеральної Асамблеї ООН.

Позивач в своєму позові зазначає, що відповідно до свідоцтва про хворобу №13 від 26.01.2006 року, військово-лікарською комісією було встановлено діагнози його захворювань та чітко визначений причинний зв'язок цих захворювань, а саме, що вказані у цьому свідоцтві захворювання, пов'язані з його участю в бойових діях при виконанні обов'язків військової служби.

Як зазначено у абз. 2 п. 5 Положення № 290 компенсаційні суми виплачуються в разі встановлення інвалідності в межах трьох років з дня поранення, контузії, травми або каліцтва.Тобто, виплату компенсаційної сумиу випадку установлення інвалідності від захворювання цим положенням не передбачено.

Крім того згідно п.8 положення №290 Пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, а також членів сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов'язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, і надання їм пільг здійснюється в порядку, визначеному Законами України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

При цьому будь-яка виплата страхових сум за державним обов'язковим особистим страхуванням, допомог та компенсацій у зв'язку з втратою працездатності, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я не провадиться.

Натомість, відповідно до довідки НАСК «ОРАНТА» №2691 від 12.11.2015 року позивач отримав нараховану страхову суму у розмірі 4250 грн. 08.08.2006 року за 50% втрати працездатності.

Таким чином, встановлено, що МВС України діяло на підставі, в межах повноважень та у способи, що передбачені діючим законодавством України, яке прав і інтересів позивача не порушувало та, відповідно, не може нести відповідальність перед ним.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обставини, викладені позивачем в обґрунтування свого позову не знайшли підтвердження в матеріалах справи, а отже адміністративний позов ОСОБА_2 до Міністерства Внутрішніх Справ України про стягнення компенсації у зв"язку із інвалідністю працівника міліції, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2,11,12,21,70,71,94,159-163,183-2,185,186 КАС України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Міністерства Внутрішніх Справ України про стягнення компенсації у зв"язку із інвалідністю працівника міліції.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.В. Комаревцева