Справа № 804/9205/15
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2015 р. Справа № 804/9205/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Пелих А.А.
представника позивача: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Державного підприємства «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології»
до Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
про визнання протиправними та скасування рішень про застосування штрафних санкцій,-
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що підприємство, дотримуючись приписів п.2 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», виплачуючи заробітну плату своїм працівникам, перераховувало й відповідний розмір єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок), проте, оскільки відповідно до ч.6 ст.25 вказаного Закону за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення, і у разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення, дата фактичної сплати підприємством єдиного внеску та його зарахування контролюючим органом не співпадають, разом з тим, визначений законом порядок зарахування не дає можливості стверджувати про несвоєчасність безпосередньої сплати єдиного внеску. До того ж, у розумінні приписів ч.10 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» строк сплати єдиного внеску за відповідний період має визначатися датою фактичної сплати підприємством розміру єдиного внеску, а не моментом фактичного зарахування контролюючим органом такої сплати. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що визначені відповідачем періоди та дати сплати єдиного внеску не відповідають вимогам Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування». Крім того, позивач зазначав, що не погоджується із визначеною відповідачем кількістю днів прострочення, адже відповідно до п.13 ст.25 вищевказаного Закону нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно, натомість, відповідач в своїх розрахунках дату боргу визначає 20 число відповідного місяця, яке є останнім днем для сплати єдиного внеску, отже, визначений відповідачем розмір штрафних санкцій не відповідає дійсності. До того ж в оскаржуваних рішеннях зазначено невірний порядок їх оскарження та допущено порушення строків розгляду скарг позивача на ці рішення, поданих в порядку адміністративного оскарження до вищестоящих контролюючих органів.
У судовому засіданні представник позивача підтримав адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив його задовольнити.
Представник відповідача про час, дату та місце розгляд справи був повідомлений належними чином, проте, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що Державним підприємством «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» (далі ДП «УкрНДПРІ промтехнології») подано до Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі Верхньодніпровська ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області) Звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за липень та серпень 2014 року, відповідно до яких:
- за липень 2014 року позивач мав сплатити єдиний внесок у розмірі 301815,82грн.;
- за серпень 2014 року позивач мав сплатити єдиний внесок у розмірі 226584,84грн.
Судом також встановлено, що остаточно єдиний внесок за липень 2014 року був сплачений позивачем 19.12.2014р., а за серпень 2014 року 22.12.2014р., що посвідчується витягом з картки особового рахунка платника з ЄСВ ДП «УкрНДПРІ промтехнології», який долучено до матеріалів справи.
08 квітня 2015 року Верхньодніпровською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийняті рішення застосування штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску:
Не погодившись із вказаними рішеннями, ДП «УкрНДПРІ промтехнології» оскаржило їх в адміністративному порядку.
Рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 26.05.2015р. №5405/10/04-36-10-07-09 рішення Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 08.04.2015р. № залишено без змін, а рішення відповідача від 08.04.2015р. № змінено в частині застосованих штрафних санкцій, а саме: збільшено штрафні санкції та пеню на суму 14386,40грн. (14386,37грн. штраф, 0,03грн. пеня) через допущені помилки при їх розрахунку, в іншій частині це рішення залишено без змін, а скарга позивача без задоволення.

Рішенням ДФС України від 30.06.2015р. №13543/6/99-99-10-01-07-15 рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 26.05.2015р. №5405/10/04-36-10-07-09 за результатами розгляду первинної скарги залишено без змін, а скарга позивача без задоволення.

У звязку із наведеним позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зважає на таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI визначено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини 1 статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Частино 2 статті 9 Закону № 2464-VI встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

За змістом приписів абзаців першого та другого частини 8 статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини 1 статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Аналогічні положення закріплені і в підпункті 6 пункту 4.3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 9 вересня 2013 року № 455, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2013 року за № 1622/24154, чинної з 1 жовтня 2013 року до 29 травня 2015 року, відповідно до якого нараховані за відповідний календарний місяць суми єдиного внеску сплачуються платниками не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця, незалежно від виплати заробітної плати та інших видів виплат, на суми яких нараховується єдиний внесок.

Відповідно до частини 12 статті 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

За змістом положень пункту 1 частини 10 статті 9 Закону № 2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Згідно з ч.6 ст.25 Закону № 2464-VI за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф в розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум (пункт 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI).

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частина 10 статті 25 Закону № 2464-VI).

Згідно з ч.13 ст. 25 Закону № 2464-VI нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Відповідно до абз.1 ч.14 ст. 25 Закону № 2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Згідно з абз.2 ч.14 ст. 25 Закону № 2464-VI суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

З аналізу наведених положень Закону № 2464-VI слідує, що порушення встановлених Законом строків сплати єдиного внеску є підставою для застосування до платника штрафних санкцій та нарахування пені. Роботодавці зобов'язані сплачувати нарахований єдиний внесок у встановлений законодавством строк незалежно від виплати заробітної плати та інших видів виплат, на які нараховується єдиний внесок. При цьому законодавство не ставить у залежність виконання обов'язку щодо своєчасної сплати нарахованого єдиного внеску від наявності певних умов, у тому числі від фінансового стану платника. Несвоєчасна виплата заробітної плати і несвоєчасне перерахування єдиного внеску є порушенням чинного законодавства, за яке передбачена відповідальність.

Таким чином, встановивши порушення позивачем визначених Законом № 2464-VI строків сплати єдиного внеску, відповідач правомірно виніс оскаржувані рішення про застосування штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 08.04.2015р. № та №, які ґрунтуються на вимогах Закону.

Доводи позивача відносно того, що визначені відповідачем періоди та дати сплати єдиного внеску не відповідають вимогам Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», спростовуються розрахунком застосованих санкцій до оскаржуваних рішень та самими цими рішеннями, з яких слідує, що і штраф і пеня нараховувалися контролюючим органом не за період з 20.08.2014р. по 19.12.2014р. та не з 20.09.2014р. по 22.12.2014р., як стверджує позивач, а за період з 21.08.2014р. по 19.12.2014р. та за період з 23.09.2014р. по 22.12.2014р., тобто з урахуванням вимог ч.13 ст. 25 Закону № 2464-VI та частини 8 статті 9 Закону № 2464-VI, за змістом приписів яких 20 число місяця, наступного за календарним місяцем, за який нарахований єдиний внесок, є останнім днем для його сплати і нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно, тобто з 21 числа місяця.

Крім того, відповідачем у даному випадку також було враховано приписи п.4.10 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 9 вересня 2013 року № 455, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2013 року за № 1622/24154, відповідно до якого у разі, якщо останній день строків сплати єдиного внеску, зазначених у цій Інструкції, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем таких строків сплати єдиного внеску вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

Таким чином, враховуючи, що 20.09.2014р. був вихідним днем (субота), то останній день сплати єдиного внеску за серпень 2014 року відповідачем перенесено на 22.09.2014р. (перший робочий день, що настає за вихідним днем понеділок), і через не сплату позивачем у цей строк самостійно нарахованого єдиного внеску з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, а саме: з 23.09.2014р. нараховано пеню до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Твердження позивача відносно того, що він не порушував строків сплати єдиного внеску, оскільки вчасно здійснював відповідні платежі, проте, вони відповідно до ч.6 ст.25 Закону № 2464-VI зараховувались контролюючим органом в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення, тому і дата фактичної сплати підприємством єдиного внеску та його зарахування контролюючим органом не співпадають, разом з тим, визначений законом порядок зарахування не дає можливості стверджувати про несвоєчасність безпосередньої сплати єдиного внеску, є помилковими, оскільки здійснена позивачем оплата як і передбачено вищенаведеною нормою ч.6 ст.25 Закону № 2464-VI була правомірно зарахована відповідачем в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення, а, отже, є погашенням такої недоїмки (штрафів, пені), а не сплатою поточного зобовязання з єдиного внеску, остаточне погашення якого фактично відбулося у грудні 2014 року 19.12.2014р. та 22.12.2014р), що позивачем не заперечується.

Жодних обставин, які можуть слугувати підставами для відстрочення сплати єдиного внеску або звільнення платника від нарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску, чинним законодавством не передбачено.

Також безпідставними є доводи позивача відносно того, що в оскаржуваних рішеннях невірно зазначено строк їх оскарження, що спростовується самим змістом рішень в цій частині, який повністю відповідає положенням ч.14 ст.25 Закону № 2464-VI, що були наведені вище.

Отже, відповідач, застосовуючи до ДП «УкрНДПРІ промтехнології» штрафні санкції та нараховуючи пеню, передбачені частиною 10 і пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону №2464, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України, а тому підстави для визнання протиправними і скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» до Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень про застосування штрафних санкцій відмовити у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_2