Справа № 805/1700/17-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

24 квітня 2017 року Справа № 805/1700/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича, ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1

до відповідача 1: ОСОБА_2 начальника держаної установи територіального медичного обєднання МВС України по Донецькій області

до відповідача 2: ОСОБА_3 начальника лікарні з поліклінікою державної установи територіального медичного обєднання МВС України по Донецькій області

про стягнення з ОСОБА_3 завданої шкоди здоровю у розмірі 450000 грн. одноразово; стягнення ОСОБА_2Г завданої шкоди здоровю у розмірі 450000 грн. одноразово; зобовязання ОСОБА_3 і ОСОБА_2 забезпечити негайно надання безоплатного обслуговування - лікування у поліклініки Маріупольського ГУ МВС України

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 начальника держаної установи територіального медичного обєднання МВС України по Донецькій області та ОСОБА_3 начальника лікарні з поліклінікою державної установи територіального медичного обєднання МВС України по Донецькій області про стягнення з ОСОБА_3 завданої шкоди здоровю у розмірі 450000 грн. одноразово; стягнення ОСОБА_2Г завданої шкоди здоровю у розмірі 450000 грн. одноразово; зобовязання ОСОБА_3 і ОСОБА_2 забезпечити негайно надання безоплатного обслуговування - лікування у поліклініки Маріупольського ГУ МВС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачі є посадовими особами органів МВС України при виконанні функцій по наданню якісної медичної допомоги в медичних закладах МВС на праві Законів України та відповідно до Інструкції «Про порядок медичного обслуговування в закладах охорони здоровя МВС, затвердженої наказом МВС України від 03.06.2016 року за №462. Позивач зазначає, що він є ветераном війни ІІ групи органів МВС України та у 1974 року і у 2009 році обслуговувався в лікарні поліклініки ГУ МВС України в Донецькій області. Вказує на те, що в наслідок невдалого лікування не якісного в критичному стані з ознаками інсульту на підставі направлення за належністю позивач 15 грудня 2016 року поступив в медичний заклад Маріупольського ГУ МВС. Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого неврологічного відділення ОСОБА_1 знаходився на лікуванні з 15.12.2016 року по 16.12.2016 року внаслідок чого його було виписано з відділення. Позивачу було відмовлено в подальшому отримані медичної допомоги в медичному закладі системи МВС з огляду на відсутність підстав, так як позивач не є пенсіонером або ветераном МВС. Позивач вважає, що відповідачі своїми діями завдали суттєвої шкоди його правам та інтересам та завдали моральної шкоди шкоди здоровю.

З підстав викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Пунктом 4 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративне судочинство це діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суд зазначає, що вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч.1 ст. 3 КАС).

За змістом частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При цьому, чинне законодавство не містить визначення терміна «публічно-правовий спір». Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору необхідно враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Водночас, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, фактично, підставою виникнення спірних правовідносин стала протиправна бездіяльність ОСОБА_2 начальника держаної установи територіального медичного обєднання МВС України по Донецькій області та ОСОБА_3 начальника лікарні з поліклінікою державної установи територіального медичного обєднання МВС України по Донецькій області щодо ненадання належного медичного обслуговування в закладі охорони здоровя системи МВС ОСОБА_1.

Специфіка таких правовідносин визначає, що відповідачі в даному випадку, виступають не як суб'єкти владних повноважень при здійсненні ними владних управлінських функцій, а як суб'єкти владних повноважень, на яких, чинним законодавством покладено, зокрема, функції з охорони здоров'я.

Згідно ч.1 ст.15 Цивільно процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Частиною 1 статті 1 Цивільного Кодексу України визначено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Приписами ч.1-3 ст.270 Цивільного Кодексу України передбачено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним.

Враховуючи, що в силу приписів ст. 201 Цивільного Кодексу України, життя, здоров'я та безпека людини є особистим немайновим благом, яке охороняється цивільним законодавством, та яке є, відповідно до Конституції України є найвищою соціальною цінністю, спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи (частина 6 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України).

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку що у відкритті провадження в адміністративній справі повинно бути відмовлено та розяснює позивачу, що він має право звернутися до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 1, 2, 3, 17, 109, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 начальника держаної установи територіального медичного обєднання МВС України по Донецькій області та ОСОБА_3 начальника лікарні з поліклінікою державної установи територіального медичного обєднання МВС України по Донецькій області про стягнення з ОСОБА_3 завданої шкоди здоровю у розмірі 450000 грн. одноразово; стягнення ОСОБА_2Г завданої шкоди здоровю у розмірі 450000 грн. одноразово; зобовязання ОСОБА_3 і ОСОБА_2 забезпечити негайно надання безоплатного обслуговування - лікування у поліклініки Маріупольського ГУ МВС України.

Ухвала може бути оскаржена в загальному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя Кониченко О.М.