Справа № 750/1122/17
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/1122/17 Головуючий у 1-й інстанції: Супрун О.П. Провадження № 2-а/750/381/17 Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Мацедонської В.Е., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 лютого 2017 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у якому просив:

- визнати дій Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (надалі за текстом - «Управління») щодо призначення йому довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% суддівської винагороди неправомірними;

- зобов'язати призначити та виплачувати з 15.12.2016 року довічне грошове утримання в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІ має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% заробітної плати судді. Однак відповідач не виконує вимог указаної норми закону та не здійснює перерахунок пенсії.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії Управління щодо призначення позивачу довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% суддівської винагороди та зобов'язано призначити та виплачувати ОСОБА_2, починаючи з 15 грудня 2016 року щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення місцевим загальним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням сесії Чернігівської обласної ради народних депутатів від 12.01.1993 р. ОСОБА_2 було обрано народним суддею Менського районного народного суду.

17 квітня 2003 року постановою Верховної Ради України № 731-4 позивач обраний суддею Менського районного суду безстроково.

Постановою Верховної Ради України № 2639-4 від 02 червня 2005 року позивача обрано суддею Чернігівського апеляційного суду та наказом № 36-ос від 14.06.2005 р. зараховано на посаду судді Чернігівського апеляційного суду.

14 грудня 2016 року наказом голови апеляційного суду № 164-ос, на підставі рішення Вищої ради юстиції України від 08.12.2016 року № 3131(0)15-16 ОСОБА_2 був звільнений із посади судді у відставку.

Відповідно до розрахунку Апеляційного суду Чернігівської області № 9 від 14.12.2016 року стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, усього стаж роботи позивача становить 29 років 00 місяців та 06 днів.

З 15.12.2016 р. позивач перебуває на обліку в Управлінні, отримуючи довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Визначаючи стаж, який дає право на відставку та призначення довічного грошового утримання відповідач не включив до його складу службу в лавах радянської армії, половину строку навчання у Харківському юридичному інституті та період роботи позивача на посаді слідчого прокуратури.

У період обрання ОСОБА_2 народним суддею Менського районного народного суду нормами ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 р. № 2862-XII передбачалось, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 р. № 865, що була чинною у період роботи позивача на посаді судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Згідно пункту 11 Розділу ХІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 р. № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

За змістом пункту 25 Розділу ХІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 р. № 1402-VIII розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

У Рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 р. № 19-рп/2004 зазначено, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпеченням державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту; забороною суддям належати до політичних партій та профспілок, брати участь у будь-якій політичній діяльності, мати представницький мандат, займатися за сумісництвом певними видами діяльності; притягненням до юридичної відповідальності винних осіб за неповагу до суддів і суду; суддівським самоврядуванням. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України, також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005, від 18.06.2007 р. № 4-рп/2007, від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 протягом: 2 років 1 місяця 11 днів проходив строкову військову службу; 1 року 27 днів працював на посаді слідчого прокуратури та у період з 01.09.1984 р. по 29.06.1988 р. навчався в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е.Дзержинського.

Тобто, відповідно до законодавства, що діяло у період обрання позивача на посаду судді та роботи на цій посаді, останній набув права на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді.

Враховуючи, що позивач не може бути позбавлений такого права, слід погодитись із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим загальним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 18 квітня 2017 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мельничук В.П.

Мацедонська В.Е.