Справа № 826/15657/16
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

20 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Мельничука В.П.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання протиправними дії, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року, ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві (далі ГУ ДМС в м. Києві, відповідач) про визнання неправомірним та скасування подання від 05.08.2016 року № 5/2016 про скасування рішення ГУ ДМС в м. Києві від 22.12.2014 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язання поновити позивача в якості громадянина України та внести відповідні відомості в реєстр громадян України та видати ОСОБА_2 новий паспорт громадянина України.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позбавлення позивача громадянства України є грубим порушенням прав та його законних інтересів, оскільки виходячи з документів, які надавались ОСОБА_2, останній має право на отримання громадянства за територіальним походженням.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 березня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову з мотивів неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів звертає увагу на подане 19 квітня 2017 року клопотання представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи на період до 10 травня 2017 року.

Подане клопотання обґрунтовано тим, що представник позивача прийняти участь у даному судовому засіданні немає можливості у зв'язку із службовим відрядженням за межі м. Києва на період до 10 травня 2017 року, а також зазначає про розгляд справи про скасування запобіжного заходу стосовно позивача у справі.

Перевіривши матеріали справи та подане клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає, що подані клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок відкладення розгляду справи або оголошення перерви в її розгляді передбачено ст. 150 КАС України.

При цьому даною статтею передбачено підстави для оголошення перерви та відкладення розгляду справи.

Зокрема, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 150 КАС України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених цим Кодексом, а також у разі неможливості розгляду справи у зв'язку з необхідністю заміни судді (в результаті задоволення заяви про відвід чи з інших причин) або залучення до участі у справі інших осіб, а також суд оголошує перерву у зв'язку з необхідністю одержання нових доказів або в інших необхідних випадках. Тривалість перерви встановлюється судом залежно від обставин розгляду справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що представником позивача не надано жодного документу для підтвердження причин перенесення/відкладення розгляду справи, а також не надано обґрунтувань, які б мотивували подане клопотання.

А також, звертає увагу на те, що представником позивача у справі раніше подавалось клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на те, що розгляд зазначеної в клопотанні справи не перешкоджає подальшому перегляду в апеляційному порядку даної адміністративної справи та виходячи з правил ч.ч. 1,2 ст. 150 КАС України колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для оголошення перерви чи відкладення розгляду справи.

У зв'язку зазначеним вище, колегія суддів приходить до висновку щодо відмови у задоволенні клопотань сторін про відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин Російської Федерації та уродженець м. Ленінград звернувся до Головного управління ДМС України в м. Києві із заявою від 14.10.2014 року № 1422/2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

На підтвердження права на оформлення громадянства позивачем було додано копію свідоцтва про народження батька, де зазначено, що його батько - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, народився до до 24.08.1991 року на території Української РСР в м. Умань, що надає позивачу право набути громадянство України.

За результатами розгляду даної заяви Головним управлінням ДМС України в м. Києві прийнято рішення від 22.12.2014 року про оформлення громадянства України ОСОБА_2.

Печерським районним відділом ГУ ДМС України в м. Києві 21.01.2015 року позивачу видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1

16.02.2015 року ОСОБА_2 був документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2, орган, що видав - 8025.

05 серпня 2016 року відповідачем підготовлено подання № 5/2016 про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України, на підставі якого рішення ГУ ДМС України в м. Києві від 22.12.2014 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_2 було скасовано у звязку з тим, що громадянство України позивачем набуто шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей, а саме інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України, або приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого не може набути громадянства України відповідно до статті 8 Закону України «Про громадянство України».

Вважаючи зазначене рішення, оформлене у вигляді подання протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом про його скасування та зобов'язання вчинити дії по оформленню на ім'я позивача нового паспорта громадянина України.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Відповідно до ч. 7 статті 8 цього Закону датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Статтею 21 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з матеріалів особової справи позивача, наданої відповідачем, вбачається, що до Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві надійшли листи старшого слідчого СУ УНП у м. Києві від 21.07.2016 року, від 03.08.2016 року, від 05.08.2016 року з повідомленням про те, що громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 являється громадянином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено висновком експерта від 16.07.2016 року № 3292/д відбитків пальців рук.

До листа від 05.08.2016 року № 13258/125/23/2-16 додано належним чином завірені ксерокопії службових повідомлень отриманих від НЦБ Інтерполу РФ.

Згідно з п. 88 Порядку подання заяв та інших документів для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001 (в редакції Указу Президента від 27.06.2006 року № 588/2006) для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу міграційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п'ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація органу міграційної служби про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п'ятої статті 9 Закону; частина п'ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону).

Зазначені обставини та подані матеріали слідчого Слідчого управління Управління Національної поліції у м. Києві стали підставою для видачі довідки від 05.08.2016 року № 1-16/вх.3003-2-16 про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням та прийняття подання № 5/2016 про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відносно ОСОБА_2

Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на те, що з матеріалів справи також вбачається, що оскаржуване рішення, оформлене у вигляді подання прийняте відповідачем на підставі отриманої у встановленому законодавством порядку інформації, за зміст якої відповідачем встановлено, що позивач шляхом обману, внаслідок подання неправдивих відомостей чи фальшивих документів був зареєстрований громадянином України та отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції та критично оцінює подані представником позивача докази, а саме лист-відповідь від 16.12.2016 року за підписом «Врио начальника отдела майор полиции И.В. Ильина Управления по вопросам миграции Отдела по Невскому району г. Санкт-Петербурга», оскільки відповідь складена на звичайному аркуші з підписом без печатки, наданої на запит адвоката Бабочкіна Б.В., повноваження якого не підтверджені, який не є повноважним представником позивача.

Щодо висловлених сумнівів представника позивача у достовірності експертного висновку № 3292/д від 16.07.2016 року, копія якого міститься в матеріалах справи, посилаючись на те, що затримання його довірителя відбулось 16.07.2016 року, тоді як у висновку зазначено про постанову про призначення судової трасологічної експертизи від 15.07.2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в протоколі затримання особи, яка розшукується іноземною державою у зв'язку з скоєнням кримінального правопорушення від 16.07.2016 року, на другому аркуші особою, яку затримано ручкою зроблений запис: «Фактическое задержание было 15.07.2016».

Далі нерозбірливим почерком зазначено час затримання.

У зв'язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що постанова могла бути виготовлена 15.07.2016 року, проте для вирішення адміністративної справи зазначена інформація не має суттєвого значення.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції витребовувались оригінал експертного висновку, проте відповідачем надано пояснення у листі від 08.02.2017 року, що документи відповідно до протоколу обшуку від 09.09.2016 року були видані та направлені на зберігання до СУ ГУПН у м. Києві.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Окрім зазначеного вище колегія суддів надає оцінку наданим у судовому засіданні представником позивача додатковим документам, а саме: копію клопотання щодо застосування екстрадиційного арешту від 17.08.2016 р., копію протокол затримання особи від 16.07.2016 р., копії довідки №1724 від 16.07.2016 р., копію матеріалів розшуку, копію листа НПУ від 27.04.2016 р. з додатком, копії листа ГУ ДМСУ в м. Києві від 19.07.2016 р., копію заяви про оформлення набуття громадянства України, копію постанови прокурора відділу екстрадиції управління міжнародно - правового співробітництва ГПУ, копію постанови щодо притягнення в кості обвинуваченого від 23.07.2016 р., копію постанови щодо оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук від 23.08.2013 р., копію постанови щодо призупинення попереднього слідства у зв'язку з не встановленням місця перебування обвинуваченого від 28.11.2013 р. та копії інших матеріали щодо кримінального провадження, копію подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України, копію паспорта ОСОБА_2, копію довідки ГУ НП у м. Києві від 14.07.2016 р. та копії інших матеріали щодо кримінального провадження у тому числі копія висновку експерта від 16.07.2016 року №3292/д щодо дослідження відбитків пальців рук ОСОБА_2 та ОСОБА_2 та зазначає наступне.

Відповідно до наданих документів позивачем та його представниками так і не спростовано належними та допустимими доказами інформації, яка була надана слідчим Головному управлінню ДМС в м. Києві, яка відображена в експертному висновку та яка стала підставою для прийняття подання № 5/2016 ВІД 05.08.2016 року про скасування рішення про оформлення набуття громадянства.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку щодо відмовити у задоволенні позову, оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 березня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 21 квітня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Мельничук В.П.