Справа № 826/16800/16
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

18 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Бєлової Л.В.

за участю секретаря Панчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року позивач звернувся в Окружний адміністративний суд м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 346-1305 від 07.06.2016, винесене Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду вмотивовано тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві є правомірним та винесено відповідачем в межах його повноважень та у спосіб встановлений законом.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити. На думку апелянта, оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що його автомобіль не відноситься до об'єкту оподаткування транспортним податком, оскільки середньоринкова вартість автомобіля позивача, з урахуванням його пробігу у розмірі 35 391 км., складає 984 973 грн. 51 коп., що менше 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову - залишити без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки BMW, модель X6, з об'ємом 2 979 куб. см., 2015 року випуску, дата реєстрації транспортного засобу 09.09.2015 (а.с. 17-18).

Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві було прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.06.2016 № 36-1305, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем: транспортний податок за 2016 рік у розмірі 25 000 грн. (а.с. 10).

Відповідно до пунктів 267.1, 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Згідно з п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Підпунктом 267.5.1, пункту 267.5 статті 267 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Положеннями пп. 12.3.2, пп. 12.3.4. п. 12.3 ст. 12 ПК України передбачено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Зміни до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, які діяли у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року, були внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році».

Відповідно до п. 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Місцеві податки і збори у м. Києві встановлені рішенням Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629.

Транспортний податок в місті Києві встановлено 28.01.2015 Положенням про транспортний податок, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.01.2015 № 58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629».

Відповідно до п. 2.1 Положення про транспортний податок (з урахуванням змін, внесених рішенням Київської міської ради від 11 лютого 2016 року № 103/103), об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1378 грн. 00 коп.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що у 2016 році об'єктом оподаткування транспортним податок були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. 00 коп.

Відповідно до Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 459, вказане Міністерство є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів.

Ця Методика встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 13 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів встановлено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Згідно з додатком 2 до цієї методики нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів становить 27 000 км.

Вказаним додатком також встановлено коефіцієнт з урахуванням різниці між фактичним та нормативним середньорічним пробігом транспортних засобів у тисячах кілометрів, при цьому зазначено, що для транспортних засобів із строком експлуатації до 1 року, а також транспортних засобів, різниця між фактичним та нормативним середньорічним пробігом яких становить до 2 тис. кілометрів, коефіцієнт не визначається.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що середньорічна вартість автомобіля зі строком експлуатації до одного року має визначатися з урахуванням саме нормативного значення середнього пробігу транспортного засобу, встановленого Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, тобто 27 000 тис. км.

Колегія суддів звертає увагу на те, що автомобіль марки BMW, модель X6, з об'ємом 2 979 куб. см., що належить позивачу, на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення перебував в експлуатації менше одного року, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та даними сервісного центру BMW (а.с. 17, 19), а тому під час розрахунку його середньоринкової вартості має застосовуватись встановлений Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів саме нормативний середньорічний пробіг, що складає 27 000 км..

Колегія суддів приймає до уваги лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 22.02.2016 № 3252-08/4797-06, яким на виконання п. 13 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів викладено інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, серед яких, у тому числі зазначено автомобіль марки BMW, модель X6, з об'ємом 2 979 куб. см. зі строком експлуатації до одного року, що є ідентичним автомобілю позивача (а.с. 89-91).

Колегія суддів вважає необгрунтованими посилання апелянта на дані сервісного центру BMW, згідно яких пробіг автомобіля позивача становить 35 391 км. (а.с. 19-22), оскільки згідно Методики він не підлягає застосуванню при визначенні середньо-ринкової вартості автомобіля із строком експлуатації до 1 року.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що середньоринкова вартість автомобіля позивача згідно Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів перевищує розмір 750 мінімальних заробітних плат, колегія суддів дійшла висновку про те, що зазначений автомобіль є об'єктом оподаткування відповідно до п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що при винесенні податкового повідомлення-рішення від 07.06.2016 № 346-1305 Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Податковим кодексом України, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 20 квітня 2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Бєлова Л.В.

Аліменко В.О.