Справа № 821/1803/16
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/1803/16

Категорія: 8.3.5 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07.02.2017 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 06.09.2016 р. та № НОМЕР_2 від 25.07.2016 р.

В обґрунтування позову зазначалося, що під час проведення фактичної перевірки відповідачем було порушено порядок організації та проведення цієї перевірки, під час складення акта перевірки не доведеним є факт вчинення правопорушення саме позивачем під час здійснення продажу підакцизних товарів без застосування РРО та без наявності відповідної ліцензії на право продажу цих товарів.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 07.02.2017 року у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, фізична особі-підприємець ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позовних вимог.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак в судове засідання вони не зявилися, поважність своєї неявки суду не повідомили, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст.197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, Головним управлінням ДФС у Херсонській області на підставі наказу на проведення фактичної перевірки від 01.07.2016 №292 та направлень на проведення фактичної перевірки 05.07.2016 №746 та №747 проведена фактична перевірка кіоску швидкого приготування (закусочна), який розташований за адресою: м. Скадовськ, на території Скадовського кооперативного ринку, Херсонська область в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 та за результатами якої складено акт від 15.07.2016 №221/21-22/РРО/НОМЕР_3.

Перевіркою встановлено проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій на суму 15,0 грн. (пиво «Оболонь» 0,5 л. за ціною 15 грн.), РРО не застосовано, розрахунковий документ не роздруковано, не видано, РРО відсутній взагалі та здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пиво) без придбання відповідної ліцензії

За результатами розгляду акта перевірки ГУ ДФС у Херсонській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.07.2016 №, згідно з яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у сумі 17000 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог судом першої інстанції зазначено, що субєкт підприємницької діяльності у разі здійснення торгівельної діяльності пивом із солоду (солодовим), таку діяльність мав здійснювати із застосування належним чином зареєстрованого РРО при обовязковій наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Судова колегія суду апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а висновки суду першої інстанції обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 12 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі Закон № 481/95-ВР) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно з абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензій у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі Закон № 265/95-ВР) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Законом передбачено звільнення від обовязків щодо застосування РРО субєктів підприємництва - фізичних осіб у разі, коли вони застосовують спрощену систему оподаткування своїх доходів. З 1 липня 2015 року діяльність суб'єктів господарювання з продажу пива підлягає ліцензуванню. За змістом ст. 15 Закону № 481/95-ВР обовязковою умовою для отримання ліцензії на продаж пива, а відповідно і для подальшого продажу пива, є здійснення розрахунків через належним чином зареєстрований РРО (розрахункові квитанції).

Згідно з пунктом 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції, якщо таке порушення вчинене вперше, у розмірі 1 гривня.

Тобто, законом передбачено звільнення від обовязків щодо застування РРО субєктів підприємництва - фізичних осіб у разі, коли вони застосовують спрощену систему оподаткування своїх доходів, крім випадків здійснення торгівлі підакцизними товарами. Приписами Податкового кодексу України пиво із солоду (солодове) віднесено до підакцизних поварів.

Таким чином, субєкт підприємництва у разі здійснення торгівельної діяльності пивом із солоду (солодовим), таку діяльність мав здійснювати із застосування належним чином зареєстрованого РРО при обовязковій наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

За ст. 49 ГК України підприємці зобов'язані не завдавати шкоди довкіллю, не порушувати права та законні інтереси громадян і їх об'єднань, інших суб'єктів господарювання, установ, організацій, права місцевого самоврядування і держави. За завдані шкоду і збитки підприємець несе майнову та іншу встановлену законом відповідальність.

Позивач, здійснюючи підприємницьку діяльність із застування спрощеної системи оподаткування в овочевому кіоску по вул. Рози Люксембург, 34-А в м. Скадовськ (згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САМ№057631), зобовязаний був здійснювати цю діяльність в межах законодавства України, визначеного для організації та ведення такого виду підприємницької діяльності. При цьому, позивач при здійсненні торгівельної діяльності мав систематично здійснювати комплекс заходів, які б унеможливлювали безліцензійний продаж товарів та продаж товарів без застосування РРО у разі, коли таке застосування РРО передбачене чинним законодавством України.

Субєкт господарювання несе повну відповідальність за дотриманням вимог чинного законодавства України у місцях, визначених ним для здійснення підприємницької діяльності, як у разі особистого здійснення підприємницької діяльності, так і у разі залучення до цієї діяльності інших осіб. Суд вважає, що фінансова відповідальність за порушення режиму ліцензування та використання РРО виникає у субєкта господарювання незважаючи на наявність дозвільних документів за місцем здійснення господарської діяльності цього субєкта господарювання.

Доводи апелянта про відсутність факту реалізації підакцизної продукції, не підтверджується наявними в справі доказами, натомість позиція податкового органу стосовно факту реалізації такої продукції підтверджується актом проведення контрольної розрахункової операції та власноручним підписом позивача в акті перевірки, відповідно до якого документи знаходяться в стадії оформлення, а порушення вчинене вперше. При цьому у податкового органу не може бути в наявності розрахункового документу на підтвердження продажу бокалу пива, оскільки такий документ не видавався відповідачу на місці здійснення господарської діяльності позивачем.

Крім того, доводи апелянта щодо відсутності факту продажу пива не можуть бути прийняті судом до уваги оскільки особою, що проводила розрахункові операції безпосередньо є ФОП ОСОБА_1, після проведеної контрольної розрахункової операції він ознайомився з направленнями на право проведення фактичної перевірки, про що свідчать відмітки на направленні та отримано копію наказу від 01.07.2016 №292 з витягом, ним власноруч було надано виписку про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, виписку з реєстру єдиного податку та асортиментний перелік, підписано акт контрольної розрахункової операції та акт фактичної перевірки без зауважень, фотографії пивної установки та розрахункової операції, при цьому позивач власноручно зазначив у акті перевірки, що у нього немає дозвільних документів на продаж пива, документи знаходяться у стадії оформлення, а порушення ним вчинено вперше.

Згідно ч.4 ст.71 КАС України суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

З огляду на зазначене судова колегія вважає обгрунтованим висновок суду щодо відмови в задоволенні позову, оскільки Головним управлінням Державної фіскальної служби у Херсонській області у відповідності до вимог чинного законодавства були винесені податкові повідомлення-рішень № НОМЕР_1 від 06.09.2016 р. та № НОМЕР_2 від 25.07.2016 р., які є законними та скасуванню не підлягають.

Таким чином, постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обгрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апелянта викладені у апеляційній скарзі за змістом ідентичні наданим в адміністративному позові запереченням, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07.02.2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик