Справа № 804/9358/15
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2015 р. Справа № 804/9358/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Дніпро» до Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та визнання нечинним розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Дніпро» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, в якій просило визнати протиправними дії відповідача щодо виставлення розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з травня 2015 року, виданого 07.05.2015р. №3513/02/24, а також визнати нечинним цей розрахунок.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач не погоджується з отриманим від Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області розрахунком фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих пложень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з травня 2015 року, який був складений Управлінням Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області та стосується відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_1, який працював трактористом-машиністом в ЗАТ «Агрофірма Дніпро», правонаступником, якого є позивач. При цьому позивач вважає дії відповідача щодо виставлення розрахунку протиправними, оскільки, на його думку, Пенсійним фондом здійснено розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій без урахування абзацу пятого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. За таких обставин, на думку позивача, у відповідача відсутні правові підстави для здійснення оскаржуваного розрахунку, так як виплата пільгових пенсій трактористам-машиністам здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Представник позивача у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Відповідач предявлений позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що обов'язок з відшкодування повністю витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), в частині пенсій, призначених відповідно до п. «в» ст.13 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), покладений на підприємство, про що свідчать приписи п.1 ст.2 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції до 01.01.2015р.) та п.6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженої постановою правління ПФУ від 19 грудня 2003 року №21-1 (далі - Інструкція).
Представник відповідача у судове засідання з розгляду справи також не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Третя особа також подала заперечення на адміністративний позов, в яких просила повністю відмовити у його задоволенні, посилаючись на доводи, аналогічні викладеним у письмових запереченнях відповідача.
Представник третьої особи у судове засідання з розгляду справи також не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Зважаючи на приписи ч.4 ст.122, ч.4 та ч.6 ст. 128 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки не вбачає потреби заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Дніпро» (код ЄДРОПУ 30691606) зареєстроване в Управлінні Пенсійного фонду в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області як платник страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та платник, що відшкодовує фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.
Як вбачається з матеріалів справи, колишньому працівникові ЗАТ «Агрофірма Дніпро», правонаступником, якого є позивач, що останнім визнається, а саме: ОСОБА_1, який працював трактористом-машиністом в ЗАТ «Агрофірма Дніпро», призначено та виплачується пенсія відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах у звязку із роботою останнього на посаді тракториста-машиніста, що підтверджується наданими відповідачем доказами, а саме: протоколом про призначення пенсії, розрахунком пільгового стажу, довідками про характер та умови праці.
Управлінням Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі було складено Розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з травня 2015 року щодо виплати і доставки пенсії колишньому працівнику ТОВ «Агрофірма Дніпро» ОСОБА_1, який з 04.12.2014р. отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (тракторист-машиніст).
З вказаного розрахунку вбачається, що по особі, якій призначена пенсія на пільгових умовах (ОСОБА_1М.), з травня 2015 року нараховано фактичні витрати на виплату та доставку пільгової пенсії в сумі 759,16грн.
Незгода позивача з означеним розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, стала підставою для звернення до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимог по суті, суд зважає на таке.
За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 9 серпня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1788-XII). У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності зазначеним Законом.
За правилами абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
В абзаці п'ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону № 1788-XII, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону № 1788-XII, покриваються підприємствами та організаціями, що спростовує доводи позивача, висловлені у позові.
Винятком із цього правила є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оскільки за змістом абзацу п'ятого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV виплата пенсій таким особам здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, а отже, і витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються за рахунок ПФУ та Державного бюджету України відповідно.
Однак специфіка такого порядку полягає в особливостях пенсійного забезпечення зазначених осіб.
Так, згідно зі статтею 14 Закону № 1788-XII працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.
За правилами, викладеними у пункті 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV у контексті статті 14 Закону № 1788-XII, підстави для висновку про те, що порядок, за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам на підставі статті 14 Закону № 1788-XII.
Згідно з пунктом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління ПФУ від 19 грудня 2003 року № 21-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663; далі - Інструкція) відшкодуванню підлягають витрати ПФУ на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.
За приписами пункту 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом десяти днів з новопризначених пенсій.
Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено пунктом 6.8 Інструкції.
Аналізуючи вище згадані норми законів, Верховний Суд України неодноразово, в тому числі й постанові від 7 липня 2015 року (справа № 21-735а15), вказував, що обов'язок з відшкодування повністю витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, в частині пенсій, призначених в порядку статті 13 Закону № 1788-ХІІ, покладений на підприємство.
Як встановлено судом, за позивачем рахується один пенсіонер-пільговик ОСОБА_1, якому пенсія призначена відповідно до пункту «в» статті 13 Закону № 1788-XII. Згідно з цим пунктом на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Отже, обов'язок з відшкодовування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, в частині пенсій, призначених у порядку статті 13 Закону № 1788-XII, покладений на підприємства.
Також суд враховує, що згідно з положеннями п.6.8. Інструкції у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї Інструкції для зазначених підприємств у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.
Таким чином, відповідачем та третьою особою у даному випадку дотримано вимоги Інструкції щодо формування та направлення підприємству розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Крім того, суд зазначає, що вказаний Розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» був складений за формою, передбаченою додатком 6 до пункту 6.4. Інструкції, та направлений Управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області на адресу ТОВ «Агрофірма Дніпро», що, в свою чергу, відповідає вимогам Інструкції.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та нормативними актами України, а тому, позовні вимоги позивача є необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами, у звязку із чим, не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 122, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Дніпро» до Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та визнання нечинним розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_2