Справа № 810/3599/16
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2017 року (14:51) м.Київ 810/3599/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., за участю секретаря судового засідання Касьянової О.В., представників позивача Місюкової Ю.В. та Мойшевич О.А., представників відповідача Дякова В.О. та Святюк В.Д., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крохмалепродукти України" про застосування заходів реагування.

Суть спору: Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крохмалепродукти України" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду у вигляді повного зупинення роботи Товариства з обмеженою відповідальністю "Крохмалепродукти України", що розташована за адресою: Київська обл., Київо-Святошинський р-н., с.Михайлівка-Рубежівка, вул.Шкільна,15.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що в ході проведення позапланової перевірки ТОВ "Крохмалепродукти України", яке розташоване за адресою: Київська обл., Київо-Святошинський р-н., с.Михайлівка-Рубежівка, вул.Шкільна,15, було встановлено порушення відповідачем вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей, що, в свою чергу, є підставою для застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності у вигляді повного зупинення діяльності вказаної юридичної особи.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що ТОВ "Крохмалепродукти України" вживає всі можливі заходи для усунення виявлених під час перевірки порушень вимог чинного законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки.

Так, зокрема, відповідач зазначив про те, що з метою усунення відповідних порушень між ним та відповідними суб'єктами господарювання були укладені: угода про запровадження та обслуговування системи охоронно-пожежної сигналізації; угода по виконанню робіт з оброблення засобами вогнезахисту дерев'яних конструкцій горища підприємства; угода про навчання посадових осіб з питань цивільного захисту та ін.

Також відповідач зауважив про те, що ТОВ "Крохмалепродукти України" було здійснено закупівлю вказівних знаків місць знаходження первинних засобів пожежогасіння та світлових покажчиків "Вихід".

Присутні у судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити позов.

Присутні у судовому засіданні представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечили та просили суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

У період з 20.09.2016 по 05.10.2016 Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області було проведено планову перевірку щодо додержання Товариством з обмеженою відповідальністю "Крохмалепродукти України" вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, за результатами якої був складений акт №231 від 05.10.2016.

Відповідно до зазначеного акта посадовими особами контролюючого органу було здійснено перевірку ТОВ "Крохмалепродукти України", яке розташоване за адресою: Київська обл., Київо-Святошинський р-н., с. Михайлівка-Рубежівка, вул. Шкільна,15, в ході якої було виявлено низку порушень відповідачем вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, які були відображені на сторінках 7-9 акта перевірки (розділ "Опис виявлених порушень").

З метою усунення виявлених порушень Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області було винесено припис №72 від 05.10.2016 про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної небезпеки.

У період з 20.10.2016 по 21.10.2016 Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області було проведено позапланову перевірку виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Крохмалепродукти України" вимог вищевказаного припису, за результатами якої був складений акт №240 від 21.10.2016, в якому зазначено про ряд порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, які не були усуненні відповідачем, що були відображені на сторінках 7-9 акта перевірки (розділ "Опис виявлених порушень").

Одночасно позивачем подано до суду позов про застосувати до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду у вигляді повного зупинення роботи підприємства.

Під час розгляду справи у суді Головним управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області у період з 19.01.2017 по 20.01.2017 було проведено позапланову перевірку щодо додержання Товариством з обмеженою відповідальністю "Крохмалепродукти України" вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, за результатами якої складено акт №1 від 20.01.2017.

Зі змісту вказаного акта вбачається, що в ході перевірки було встановлено, що відповідачем не були усунені наступні порушення:

- п.2.23 глави 2 розділу ІІІ НАПБ А 01.001-2014; п.5.9 ДБН В.1.1-7-2002 "Пожежна безпека об'єктів будівництва" - вихід з лабораторії не виконано назовні, влаштовано шлях евакуації транзитом через цех виготовленої продукції;

- п.1 Порядку забезпечення населення і працівників формувань та спеціалізованих служб цивільного захисту засобами індивідуального захисту, приладами радіаційної та хімічної розвідки, дозиметричного і хімічного контролю та п.4.3 Правил техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях - не забезпечено працюючий персонал засобами радіаційного та хімічного захисту. Засоби індивідуального захисту, термін використання яких закінчився, змінити на нові

Отже, не усуненими відповідачем залишаються порушення, які були відображені під п. 10 та 14 в акті планової перевірки №240 від 21.10.2016, які і підлягають дослідженню та оцінці в рамках цієї справи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі-Закон №877).

Частиною 1 ст.1 Закону №877 встановлено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною 7 ст.7 Закону №877 встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Відносини, пов'язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, регулюється Кодексом цивільного захисту України № 5403 від 02.10.2012.

Відповідно до ч.2 ст.68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст.70 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:

1)недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;

5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;

6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб'єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;

7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами;

8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об'єктів або об'єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;

9) відсутність на об'єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;

10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання;

11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об'єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб'єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (ч. 2 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України).

Отже, підставою для застосування заходів реагування у сфері державного нагляду є наявність загрози життю та здоров'ю людей внаслідок порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства, зокрема, з питань цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.

Як зазначено вище, в результаті проведення Головним управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій у Київській області позапланової перевірки було виявлено, що відповідачем не усунено два порушення вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки.

Так, зокрема, в акті перевірки №1 від 20.01.2017 зазначено про те, що ТОВ "Крохмалепродукти України" не забезпечено працюючий персонал засобами радіаційного та хімічного захисту, а також не замінено на нові засоби індивідуального захисту, термін використання яких вже закінчився, що кваліфіковано в якості порушення п.1 Порядку забезпечення населення і працівників формувань та спеціалізованих служб цивільного захисту засобами індивідуального захисту, приладами радіаційної та хімічної розвідки, дозиметричного і хімічного контролю та п.4.3 Правил техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях.

Пунктом 4.3 Правил техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях, затверджених наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України №557 від 15.08.2007, закріплено, що забезпечення засобами радіаційного та хімічного захисту здійснюється відповідно до Порядку забезпечення населення і особового складу невоєнізованих формувань засобами радіаційного та хімічного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2002 №1200.

Отже, наведена норма, порушення якої зазначено позивачем в якості підстави для застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), є банкетною, у зв'язку з чим дослідженню підлягає нормативно-правовий акт, на який містить посилання ця норма.

Відповідно до п.1 Порядку забезпечення населення і працівників формувань та спеціалізованих служб цивільного захисту засобами індивідуального захисту, приладами радіаційної та хімічної розвідки, дозиметричного і хімічного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.202 №1200, цей Порядок визначає механізм забезпечення населення і працівників формувань та спеціалізованих служб цивільного захисту засобами радіаційного та хімічного захисту у разі застосування ядерної та інших видів зброї масового знищення проти України в умовах воєнного стану або у разі виникнення надзвичайної ситуації на радіаційно та хімічно небезпечних об'єктах господарювання в умовах мирного стану.

Суд звертає увагу на те, що за своєю структурою вказана норма містить гіпотезу застосування її диспозиції, що зводиться до двох обставин:

1) у разі застосування ядерної та інших видів зброї масового знищення проти України в умовах воєнного стану;

2) у разі виникнення надзвичайної ситуації на радіаційно та хімічно небезпечних об'єктах господарювання в умовах мирного стану.

Джерела забезпечення населення засобами радіаційного та хімічного захисту залежно від їх виду та обставин дії пункту 1 Порядку №1200 (воєнний або мирний стан) наведені в пунктах 2 та 3 цього Порядку.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 5 вказаного Закону встановлено, що пропозиції щодо введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях на розгляд Президентові України подає Рада національної безпеки і оборони України.

У разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

У разі оголошення указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Верховна Рада України збирається на засідання у дводенний строк без скликання та розглядає питання щодо затвердження указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у порядку, встановленому Конституцією України та Регламентом Верховної Ради України.

Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, офіційно оприлюднюється разом із законом щодо затвердження такого указу Президента України та набирає чинності одночасно з набранням чинності таким законом.

Суд зазначає, що у періоди проведення як планової (у період з 20.09.2016 по 05.10.2016), так і позапланових (у період з 20.10.2016 по 21.10.2016, з 19.01.2017 по 20.01.2017) перевірок ТОВ "Крохмалепродукти України", а також під час розгляду справи в суді, на території України не було введено воєнного стану у порядку, встановленому вищевказаним Законом.

Крім того, контролюючим органом не надано доказів того, що на момент проведення відповідних перевірок на території ТОВ "Крохмалепродукти України" існувала надзвичайна ситуація, а само підприємство відповідача відноситься до радіаційно та хімічно небезпечних об'єктів господарювання.

У зв'язку з цим, суд вважає, що вимоги Порядку забезпечення населення і працівників формувань та спеціалізованих служб цивільного захисту засобами індивідуального захисту, приладами радіаційної та хімічної розвідки, дозиметричного і хімічного контролю не поширюються на ТОВ "Крохмалепродукти України", що, в свою чергу, свідчить про помилковість висновків контролюючого органу щодо порушення відповідачем вимог вказаних правил.

Крім того, в акті перевірки зазначено про порушення відповідачем вимог п.2.23 глави 2 розділу ІІІ НАПБ А 01.001-2014; п.5.9 ДБН В.1.1-7-2002, у зв'язку з невиконанням назовні виходу з лабораторії та влаштування шляху евакуації транзитом через цех виготовленої продукції, з приводу чого суд зазначає наступне.

Загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд (далі - об'єкт), визначені Правилами пожежної безпеки в Україні, які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України №1417 від 30.12.2014 (далі - НАПБ А 01.001-2014).

Відповідно до п.2.23 глави 2 розділу ІІІ НАПБ А 01.001-2014 кількість та розміри евакуаційних виходів з будівель і приміщень, їхні конструктивні й планувальні рішення, умови освітленості, забезпечення незадимленості, протяжність шляхів евакуації, їх облицювання (оздоблення) повинні відповідати вимогам ДБН В.1.1-7-2002 "Пожежна безпека об'єктів будівництва", ДБН В.2.2-9-2009 "Громадські будинки та споруди", ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки", СНиП 2.09.02-85* "Производственные здания", ДБН В.2.3-15:2007 "Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів", ДБН В.2.2-28:2010 "Будинки адміністративного та побутового призначення", інших будівельних норм за видами будинків та споруд.

Отже, наведена норма НАПБ за своєю структурою також є бланкентною.

Згідно з п.5.1 ДБН В.1.1-7-2002 "Пожежна безпека об'єктів будівництва", які затверджені Наказом Держбуду України від 03.12. 2002 року № 88 (далі - ДБН В.1.1-7-2002), для забезпечення безпечної евакуації людей повинні передбачатися заходи, спрямовані на: створення умов для своєчасної та безперешкодної евакуації людей у разі виникнення пожежі; захист людей на шляхах евакуації від дії небезпечних факторів пожежі.

Пунктом 5.2 ДБН В.1.1-7-2002 встановлено, що зазначені у 5.1 заходи забезпечуються комплексом об'ємно-планувальних, конструктивних, інженерно-технічних рішень, які слід приймати з урахуванням призначення, категорії за вибухопожежною та пожежною небезпекою, ступеня вогнестійкості та висоти (поверховості) будинку, кількості людей, що евакуюються.

Евакуація людей на випадок пожежі повинна передбачатися по шляхах евакуації через евакуаційні виходи (п.5.3 ДБН В.1.1-7-2002).

Відповідно до п.5.9 ДБН В.1.1-7-2002 виходи відносяться до евакуаційних, якщо вони ведуть із приміщень:

а) першого поверху - назовні безпосередньо або через коридор, вестибюль (фойє), сходову клітку;

б) будь-якого надземного поверху, крім першого: через коридор, хол, (крім холу, зазначеного в підпункті а) пункту 5.22), фойє до сходової клітки або сходів типу С3; безпосередньо до сходової клітки або сходів типу С3;

в) у сусіднє приміщення на тому ж поверсі, яке забезпечено виходами, зазначеними в підпунктах а) та б), за винятком випадків, обумовлених НД;

г) цокольного, підвального, підземного поверхів - назовні безпосередньо, через сходову клітку або через коридор, який веде до сходової клітки, що має вихід назовні безпосередньо або ізольований від розташованих вище поверхів.

Допускається:

д) евакуаційні виходи з цокольних, підвальних та підземних поверхів передбачати через загальні сходові клітки з окремим виходом назовні, який відокремлюється від іншої частини сходової клітки суцільною протипожежною перегородкою 1-го типу на висоту одного поверху;

е) евакуаційні виходи із фойє, гардеробних, приміщень для паління та санітарних вузлів, розташованих у цокольних, підвальних та підземних поверхах будинків громадського призначення, передбачати у вестибюль (фойє), коридор першого поверху по окремих сходах типу С2.

Згідно п. 5.13 ДБН В.1.1-7-2002 з будинку, з кожного поверху та з приміщення слід передбачати не менше двох евакуаційних виходів, за винятком випадків, обумовлених НД.

Допускається передбачати один евакуаційний вихід із:

а) приміщення з одночасним перебуванням не більше як 50 людей, якщо відстань від найвіддаленішої точки підлоги до зазначеного виходу не перевищує 25 м;

б) приміщення площею не більше як 300 м. кв., розташоване у цокольному, підвальному, підземному поверхах, якщо кількість людей, які постійно перебувають у ньому, не перевищує 5 осіб. При кількості людей від 6 до 15 допускається передбачати другий вихід через люк з розмірами не менше як 0,6 м х 0,8 м з вертикальними металевими сходами завширшки не менше 0,45 м або через вікно з розмірами не менше як 0,75 м х 1,5 м і з пристосуванням для виходу. Вихід через приямок повинен бути обладнаний металевими сходами (або скобами) в приямку;

в) цокольного, підвального, підземного поверхів площею не більше 300 м.кв. та призначених для одночасного перебування не більше 5 людей. При кількості людей від 6 до 15 з поверху повинен передбачатися додатковий вихід відповідно до підпункту б) цього пункту.

Отже, до евакуаційних виходів належать, зокрема, виходи, які ведуть із приміщень у сусіднє приміщення на тому ж поверсі, яке забезпечено виходами, зазначеними в підпунктах а) та б) п.5.9 ДБН В.1.1-7-2002, за винятком випадків, обумовлених нормативними документами.

У судовому засіданні 23.01.2017 був допитний в якості свідка головний інспектор Києво-Святошинського районного відділу Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області Мойшевич Олег Анатолійович, який був повідомлений під розписку про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень.

Мойшевичем О.А. було повідомлено, що зауваження щодо відсутності евакуаційних виходів наявні до приміщень лабораторії відповідача.

Так, свідок, з наочною демонстрацією на схемі території відповідача (а.с.124), пояснив, що безпосередній вихід назовні (евакуаційний вихід) має приміщення цеху солодових екстрактів, в якому, в свою чергу, є вхід до приміщення лабораторії, який теж можна вважати евакуаційним на підставі п. в) п.5.9 ДБН В.1.1-7-2002.

Однак, приміщення лабораторії складається з трьох приміщень, які відокремлені один від одного гіпсокартонними стінами з проходом та аркою, та не мають евакуаційних виходів в розумінні вищевказаного п.5.9 ДБН В.1.1-7-2002.

У свою чергу, відповідач зауважив, що простори, відокремлені в лабораторії гіпсокартонними стінами, не є окремими приміщеннями, а є зонами лабораторії, яка є єдиним приміщенням з одним функціональним призначенням.

Отже, спірні обставини справи фактично зводяться до оцінки того, чи є лабораторія відповідача єдиними приміщенням, чи складається з окремих самостійних приміщень, які підлягають обладнанню евакуаційними виходами.

Суд зазначає, що ані ДБН В.1.1-7-2002 "Пожежна безпека об'єктів будівництва", ані Кодекс цивільного захисту України, ані НАПБ А 01.001-2014 не містять визначення дефініції «приміщення».

Водночас, відповідно до п.2 Національного стандарту №2 "Оцінка нерухомого майна", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 28.10.2004, приміщення - частина внутрішнього об'єму будівлі, обмежена будівельними елементами, з можливістю входу і виходу; будівлі - земельні поліпшення, в яких розташовані приміщення, призначені для перебування людини, розміщення рухомого майна, збереження матеріальних цінностей, здійснення виробництва тощо.

Таким чином, згідно з наведеним визначенням, приміщенням слід вважати частину будівлі, з окремим функціональним призначенням.

Суд зазначає, що приміщення лабораторії відповідача має єдине функціональне призначення та містить евакуаційний вихід до цеху солодових екстрактів, який відповідає вимогам ДБН В.1.1-7-2002, а наявність в лабораторії кількох зон, відокремлених гіпсокартонними стінами с проходом та аркою (без дверей) не призводять до утворення трьох приміщень.

На підтвердження цього суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 Розділу ІІ НАПБ А 01.001-2014 для кожного приміщення об'єкта мають бути розроблені та затверджені керівником об'єкта інструкції про заходи пожежної безпеки.

У цих інструкціях повинні вказуватися, серед іншого, категорія приміщення з вибухопожежної та пожежної небезпеки (для виробничих, складських приміщень та лабораторій).

Отже, кожному приміщенню визначається певна категорія з вибухопожежної та пожежної небезпеки.

Норми визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою затверджені Наказом МНС від 03.12.2007 №833 (надалі - НАПБ Б.03.002-2007).

Відповідно до Розділу 3 НАПБ Б.03.002-2007 категорія за вибухопожежною та пожежною небезпекою (будинку, приміщення) - класифікаційна характеристика вибухопожежної та пожежної небезпеки будинку (приміщення), що визначається кількістю та пожежовибухонебезпечними властивостями речовин і матеріалів, що знаходяться (обертаються) в них, з урахуванням особливостей технологічних процесів розміщених у них виробництв.

Згідно з пунктами 5.1 та 5.2 НАПБ Б.03.002-2007 за вибухопожежною та пожежною небезпекою приміщення та будинки поділяють на категорії А, Б, В, Г та Д, а зовнішні установки - на категорії Аз, Бз, Вз, Гз та Дз.

Категорії приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою визначають для найбільш несприятливого щодо виникнення пожежі або вибуху періоду, виходячи з виду горючих речовин і матеріалів, які знаходяться (обертаються) в апаратах, приміщеннях та зовнішніх установках, їх кількості, пожежонебезпечних властивостей, особливостей технологічних процесів.

З наявного в матеріалах справи розрахунку визначення категорій приміщень та класу зон за вибухопожежною та пожежною небезпекою для виробничо-складського комплексу ТОВ "Крохмалепродукти України", виконаного ТОВ «СПГ-Системс» (а.с.117-123), вбачається, що приміщенню лабораторії присвоєна категорія за вибухопожежною та пожежною небезпекою «Д», що також свідчить про те, що ця лабораторія, незалежно від поділу її на зони, складає єдине приміщення.

Отже, оскільки приміщення лабораторії має вихід до приміщення цеху, яке, в свою чергу, має вихід безпосередньо назовні, суд дійшов висновку про те, що в силу положень пп. в) п.5.9 ДБН В.1.1-7-2002 вихід з лабораторії є евакуаційним, що свідчить про відсутність допущення відповідачем порушень вимог п.2.23 глави 2 розділу ІІІ НАПБ А 01.001-2014; п.5.9 ДБН В.1.1-7-2002.

Таким чином, з огляду на те, що матеріали справи спростовують висновки позивача про наявність відповідних порушень з боку ТОВ "Крохмалепродукти України", а також враховуючи усунення відповідачем більшості виявлених під час позапланової перевірки порушень (15 з 17), суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Крохмалепродукти України" заходів реагування у сфері державного нагляду, а тому позов задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні 23.01.2017 були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Повний текст постанови складений та підписаний 27.01.2017.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дудін С.О.