Справа № 804/14495/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року м. Київ К/800/16816/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Єрьоміна А.В. Кравцова О.В.
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2015

року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016

року

у справі № 804/14495/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькспецсталь"

до Дніпропетровської митниці ДФС

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькспецсталь" звернулося до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними дій та зобов'язання вчити певні дії.

Позивач просив суд

- визнати протиправними дії Дніпропетровської митниці ДФС щодо не відновлення режиму вільної торгівлі по митній декларації № 110100000/2014/228743 від 17.10.2014 року, що мали місце 12 травня 2015 року;

- зобовязати Дніпропетровську митницю ДФС відновити режим вільної торгівлі по митній декларації № 110100000/2014/228743 від 17.10.2014 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року, позов задоволено у повному обсязі.

Суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем надано належний та допустимий доказ на підтвердження походження товару - сертифікат походження, тому рішення відповідача, оформлене листом про неможливість відновлення режиму вільної торгівлі є протиправним.

Не погоджуючись рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Дніпропетровська митниця ДФС звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилалася на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просило вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На адресу Вищого адміністративного суду України письмових заперечень від Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькспецсталь" не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «Донецькспецсталь» подало до Дніпропетровської митниці ДФС ЕМД №110100000/2014/228743 від 17.10.2014 року.

Згідно вищевказаної декларації до митого оформлення заявлено товар «колеса катані», «бандажі чорнові для локомотивів». Товар заявлений із застосуванням режиму вільної торгівлі на підставі сертифікату форми СТ-1 № RUUA від 13.10.2014 року.

Відповідно товаросупровідних документів, наданих до митного оформлення позначка митного органу про вивезення товару пізніша, ніж дата видачі сертифікату про походження товару.

Із зазначених причин митницею було складено картку відмови в прийнятті митної декларації № 110100000/2014/00477 та не визнано сертифікат для цілей надання товару в режимі вільної торгівлі.

Митне оформлення товару здійснено за ставкою ввізного мита, встановленою Митним тарифом України за електронною митною декларацією за № 110100000/2014/00477.

Позивач звернувся з листом № 267 від 26.12.2014 року до Дніпропетровської митниці ДФС, з приводу відновлення режиму вільної торгівлі до вантажу, оформленого згідно митної декларації № 110100000/2014/228743 від 17.10.2014 року та надав оригінал сертифікату №RUUA від 27.10.2014 року. Також позивач просив повернути надлишково перераховану суму мита у розмірі 43014,39 грн.

Листом № 335/10/04-50-25-3 від 10.02.2015 року Митниця повідомила позивача, що питання про можливість відновлення режиму вільної торгівлі буде розглянуто після надання Торгово-промисловою палатою м. Нижній Тагіл документів на підтвердження достовірності сертифікату про походження товару форми СТ-1 №RUUA від 27.10.2014 року, а також копій документів, на підставі яких було визначено критерії походження товару, зазначеного в гр. 9 сертифіката, відомостей, що містяться в ньому.

Торгово-промисловою палатою м. Нижній Тагіл було направлено лист №60 від 11.02.2015 року, яким підтверджено достовірність сертифікату про походження товару форми СТ-1 №RUUA від 27.10.2014 року та направила документи для підтвердження критерію походження товару, зокрема, акт експертизи № 118-01/02-00783/1 для оформлення сертифікатів походження товарів (форми СТ-1) від 13.10.2014 року, у висновку якого було підтверджено походження даного товару, а саме Російська Федерація; копія листа ВАТ «ЕВРАЗ» вих..№ 160/1-4-22 від 09.01.2014 року.

Позивач повторно звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС.

Позивач отримав лист № 823/10/04-50-25-03 від 06.04.2015 року, згідно якого повідомлено що відновлення митницею режиму вільної торгівлі, є можливим за умови надання документів на підтвердження достовірності сертифікату про походження товару форми СТ-1 №RUUA від 27.10.2014 р.

Митниця повторно направила запит (лист від 18.03.2015 року № 696/10/04-50-25-03) до Торгово-промислової палати м. Нижній Тагіл з проханням надати повний обсяг відомостей які підтверджують виконання критерію походження товару, а саме: копії документів на придбання сировини, що використовувалась при виготовленні готової продукції (договори, рахунки фактур), надати інформацію про технологічний процес виробництва готової продукції та інші документи.

На повторний запит митниці, Торгово-промислова палата м. Нижній Тагіл надіслала копію листа ВАТ «Євраз Нижньотагільський металургійний комбінат» № 160-15-2416 від 20.04.2015 року з відмовою в наданні запитуваних документів, посилаючись на статтю 14 Федерального закону від 29.07.2004 року № 98-ФЗ «Про комерційну таємницю». У даному листі, ВАТ «Євраз Нижньотагільський металургійний комбінат» підтвердило, що при виготовленні продукції, вказаної в сертифікаті СТ-1 №RUUA від 27.10.2014 року, використано сировину, отриману виключно від постачальників, розташованих та зареєстрованих на території Російської Федерації.

Дніпропетровська митниця ДФС, листом № 1131/10/04-50-25-03 від 12.05.2015 року повідомила позивача про відсутню можливість відновлення режиму вільної торгівлі по ЕДМ № 110100000/2014/228743 від 17.10.2014 року.

Згідно вказаного листа зазначено, що відомості щодо підтвердження виконання критерію походження товару надіслано не в повному обсязі. У відповіді відсутні: - копії документів на придбання сировини, що використовувалась при виготовленні готової продукції; - копії документів, які підтверджують країну походження сировини, що використовувалась при виготовленні готової продукції; - технологічний процес виробництва готової продукції; - копії документів , які підтверджують видобуток вугілля та залізорудної сировини на території Російської федерації.

Також під час розгляду документів отриманих з Торгово-промислової палати, а саме акту експертизи від 13.10.2014 року № 118-01/02-00783/1 та довідки від 09.01.2014 року № 160/1-4-22 встановлено розбіжності відносно виробників сировини.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 36 Митного кодексу України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Згідно пункту 7 статті 36 Митного кодексу України повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України.

Порядок та умови застосування преференційного режиму в рамках міжнародних угод про вільну торгівлю визначено положеннями Правил визначення країни походження товарів, затверджених Угодою про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності незалежних Держав від 20.11.2009 р. (далі Правила)

Відповідно до положень зазначених Правил, "Країною походження товарів" є країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній обробці/переробці.

Відповідно до п.6.1 Правил для підтвердження країни походження товару в конкретній державі - учасниці Угоди для цілей надання режиму вільної торгівлі необхідне надання митним органам країни ввезення оригіналу сертифіката форми СТ-1.

Пунктом 6.3 Правил, передбачено, що під час вивезення товарів з держав - учасниці Угоди сертифікат про походження товару форми СТ-1 видається органом (організацією), уповноваженим державою вивезення відповідно до її національного законодавства.

Стаття 43 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують країну походження товару.

Відповідно до частини першої статті 43 Митного кодексу України документами, що підтверджують крану походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Сертифікат про походження товару у відповідності до частини третьої статті 43 Митного кодексу України - це документ який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення.

Надання будь-яких інших документів для підтвердження країни походження товару, крім тих, що передбачені п.6.1 Правил та статті 43 Митного кодексу України, в тому числі й документів, які підтверджують виконання критерію достатньої обробки/переробки, чинним законодавством не передбачено.

Скаржник касаційну скаргу обґрунтовує, що документи, на підставі яких Торгово-промисловою палатою було визначено критерій походження товарів та відповідно яких внесені відомості до сертифікату позивачем надано не в повному обсязі. Під час розгляду документів отриманих з Торгово-промислової палати, а саме акту експертизи № 118-01/02-00783/1 від 13.10.2014 року та листа ВАТ "Евраз Нижньотагільський металургійний комбінат" № 160/1-4-22 від 09.01.2014 року встановлено розбіжності відносно виробників сировини. Тому скаржник вважає, що посадові особи митниці діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з твердженням скаржника з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, для підтвердження країни походження товару та з метою застосування преференційного режиму позивачем наданий оригінал Сертифікату про походження товару за формою СТ-1 від 27.10.2014 року за № RUUA та, як додаткові відомості про країну походження підтвердження Торгово-промислової палати щодо достовірності сертифікату походження.

Зазначений Сертифікат відповідачем не визнаний для надання товару режиму вільної торгівлі із застосуванням режиму найбільшого сприяння, оскільки позивачем не надано інших документів на підтвердження походження товару. Під час розгляду документів отриманих з Торгово-промислової палати, а саме акту експертизи № 118-01/02-00783/1 від 13.10.2014 року та листа ВАТ "Евраз Нижньотагільський металургійний комбінат" № 160/1-4-22 від 09.01.2014 року встановлено розбіжності відносно виробників сировини.

Сумніви щодо відомостей, зазначених у сертифікатах, які митний орган пов'язує зі змістом актів експертизи є безпідставними, оскільки згідно з п. 5.1 Правил, товар користується режимом вільної торгівлі на митних територіях держав - учасниць Угоди, якщо він відповідає критеріям походження, установленим цим Правилам. Для підтвердження країни походження товару в конкретній державі - учасниці Угоди для цілей надання режиму вільної торгівлі необхідне надання митним органам країни ввезення оригіналу сертифіката форми СТ-1 чи декларації про походження товару

Відповідно до п. 6.6 Правил, у разі надання сертифіката, що містить у графі 9 відомості про товарну позицію, у якій класифікується кінцевий товар, відмінні від відомостей, що містяться в митній декларації, питання про можливість надання режиму вільної торгівлі вирішується митним органом країни ввезення після надання імпортером (вантажоодержувачем) висновку про походження товару або акта експертизи, який виданий уповноваженим органом або іншими організаціями відповідно до національного законодавства держави - учасниці Угоди та який однозначно свідчить про те, що товар піддавався достатній обробці (переробці) в державі - учасниці Угоди.

Саме сертифікат є документом, на підставі якого митний орган визначає країну походження товару, що у свою чергу впливає на нарахування відповідних митних платежів митницею під час митного оформлення товарів і після випуску їх відповідно до заявленого митного режиму.

При цьому акти експертизи про походження товару позивач не зобов'язаний був надавати, оскільки дані акти обов'язково надаються лише у разі пред'явлення сертифікатів, що містять у графі 9 відомості про товарну позицію, у якій класифікується кінцевий товар, відмінний від відомостей, що містяться в митній декларації.

Графа 9 сертифікату про походження товару форми СТ-1 №RUUA від 27.10.2014 року, поданого до митного оформлення, містить однакову інформацію щодо товару: "колеса катані Д1050 мм. - 36 шт. ГОСТ 10791-2011" та "бандажі чорнові для локомотивів 890х143х83, марка сталі 2 - 9 шт. ГОСТ Р 52366-2005, ГОСТ 398-2010".

У графі 13 Сертифікату зазначена країна походження товару - "Російська Федерація", яка є учасницею Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994 р., що також відповідає іншим документам, наданим для митного контролю.

Відповідно до змісту п.6.3 Правил під час вивезення товарів з держав-учасниць Угоди Сертифікат про проходження товару форми СТ-1 як і акт експертизи для оформлення вказаного сертифікату, видається органом (організацією), уповноваженим державою вивезення відповідно до її національного законодавства.

Визначення країни походження товару, зокрема, відповідно до критерію достатньої обробки/переробки товару, вказаного у п.2.4 Правил, здійснюється органом (організацією), уповноваженим державою вивезення відповідно до її національного законодавства. За умови виконання такого критерію видається Сертифікат про проходження товару форми СТ-1 з зазначенням критерію походження у графі 9 сертифікату, який однозначно свідчить про країну походження товару.

З поданих позивачем документів однозначно вбачається походження товару, що імпортувався, та можливість застосування до нього режиму вільної торгівлі.

Доводи скаржника про наявність розбіжностей відносно виробника товару в поданих позивачем документах є безпідставними, оскільки в акті експертизи від 13.10.14 року зазначено, що для виробництва товару використовується залізорудна сировина та вугілля російських виробників: Качканарське родовище титаномагнетитів, Курська магнітна аномалія - м. Железногорськ, Кузнецький вугільний басейн, вказане повністю відповідає інформації зазначеній в довідці від 09.01.2014 року № 160/1-4-22.

Крім того, доводи скаржника щодо порушення строку на відновлення режиму вільної торгівлі по ввезеному позивачем товару є також необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5.4 Правил, стосовно товарів, зазначених у пункті 5.3 цих Правил, може застосовуватися (відновлюватися) режим вільної торгівлі на митних територіях держав - учасниць Угоди за умови одержання належного посвідчення про їхнє походження (надання сертифіката форми СТ-1 та за необхідності інших документів, що підтверджують країну походження товарів) до закінчення 12 місяців з дня реєстрації митної декларації в країні ввезення (крім випадків фальсифікації сертифіката форми СТ-1).

Вказаною нормою Правил, визначено термін протягом якого декларантом може бути реалізовано право на відновлення режиму вільної торгівлі щодо ввезеного товару, такий строк становить 12 місяців з моменту реєстрації митної декларації в країні ввезення. Водночас, визначений порядок строк не розповсюджується на судове врегулювання спірних відносин та не обмежує повноваження суду при вирішення даної справи.

Реєстрація митної декларації в країні ввезення відбулась 17.10.2014 року.

Позивач звернувся до митного органу із вимогою відновити режим вільної торгівлі 26.12.2014 року, тобто у визначений п. 5.4 Правил строк.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про задоволення позовних вимог.

Згідно частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС - відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року у справі № 804/14495/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановлених статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді