Справа № 712/3597/17
Суддя: Марцішевська О. М.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Постанова

Іменем України

Справа 712/3597/17

Провадження 2а/712/416/17

21 квітня 2017 року

Суддя Соснівського районного суд м. Черкаси ОСОБА_1, розглянувши у скороченому провадженні справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області про визнання неправомірною відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та зобовязання провести перерахунок, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в м.Черкасах, посилаючись на те, що постановою ВР України від 22 вересня 2016р. №1600-VIII "Про звільнення суддів" відповідно до п.9 ч.5 ст.126 Конституції України ОСОБА_2 звільнений з посади судді Придніпровського району м.Черкаси у зв"язку з поданням заяви про відставку. 28.09.2016р. в.о. голови Придніпровського районного суду м.Черкаси виданий наказ №93-о "Про відрахування судді Клочко О.В. зі штату Придніпровського районного суду м.Черкаси". 28.09.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. З 28.09.2016р. позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді в розмірі 80% заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді. 13.03.2017р. позивач звернувся до управління ПФУ в м.Черкасах з заявою щодо обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% на 90% та вказав, що згідно чинного законодавства до стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного грошового утримання, крім роботи на посаді судді, повинна бути зарахована його робота в органах слідства МВС України строком 7 років 11 міс. 01 день, період навчання у вищому юридичному навчальному закладі 3 роки 10 міс. та календарний період проходження строкової військової служби - 1 рік 11 міс. 29 днів. Листом від 17.03.2017р. позивачу відмовлено та вказано, що йому правомірно нараховано грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді з урахуванням стажу роботи на посаді судді 20 років 2 місяці 28 днів. Просить дії відповідача по призначенню щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді визнати протиправними та зобов"язати відповідача визначити ОСОБА_2 розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді з 28 вересня 2016 року.

У відповідності до ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження.

Відповідач заперечень проти позову не подав, хоча копія адміністративного позову та ухвала про відкриття скороченого провадження отримана відповідача 03.04.2017р.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини, приходить до наступного.

Відповідно до ст.2 КАС України завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень тому числі органів державної влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Рішенням Конституційного суду України від 8 червня 2016 року №1-8/2016 №4-рп/2016 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Конституційним Судом України вказаний такий порядок виконання цього рішення: застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Також підлягає застосуванню перше речення частини пятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку". Не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Встановлено, що постановою ВР України від 16 липня 2015р. №1600-VIII "Про звільнення суддів" відповідно до п.9 ч.5 ст.126 Конституції України ОСОБА_2 звільнений з посади судді Придніпровського району м.Черкаси у зв"язку з поданням заяви про відставку.

28.09.2016р. в.о. голови Придніпровського районного суду м.Черкаси виданий наказ №49-о "Про відрахування судді Клочко О.В. зі штату Придніпровського районного суду м.Черкаси".

28.09.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З 28.09.2016р. позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді в розмірі 80% заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді.

13.03.2017р. позивач звернувся до управління ПФУ в м.Черкасах з заявою щодо обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% на 90% та вказав, що згідно чинного законодавства до стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного грошового утримання, крім роботи на посаді судді, повинна бути зарахована його робота в органах слідства МВС України строком 7 років 11 міс. 01 день, період навчання у вищому юридичному навчальному закладі 3 роки 10 міс. та календарний період проходження строкової військової служби - 1 рік 11 міс. 29 днів.

Листом від 17.03.2017р. позивачу відмовлено та вказано, що йому правомірно нараховано грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді з урахуванням стажу роботи на посаді судді 20 років 2 місяці 28 днів.

Частиною другою статті 19 КонституціїУкраїні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно до Конституції України та ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» гарантії самостійності та незалежності суддів забезпечуються особливим порядком фінансування, належним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів.

Конституційний Суд України у рішеннях рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 навів тлумачення щомісячного грошового утримання судді у відставці, що визначається як забезпечення всіх суддів, у тому числі суддів у відставці, яке є гарантією їх незалежності, як елемент статусу судді, що не є особистим привілеєм, а засобом незалежності суддів і надається для гарантування верховенства права.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів врегульовані ЗУ «Про судоустрій і статус суддів». Призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання, призначеного судді у відставці, проводиться згідно вимог ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року із змінами та доповненнями, а до набрання ним чинності Законом «Про статус суддів». Зміни законодавства не можуть зменшувати обсяг прав на щомісячне довічне грошове утримання судді, оскільки у відповідності до ст.58 Конституції України не можуть бути застосовані, так як закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують відповідальність. Оскільки Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають грунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Стаж, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання, який був визначений судді згідно з чинними положеннями законодавства на момент призначення щомісячного грошового утримання не може зменшуватись, тому і перерахунок такого утримання має проводитись, виходячи з цього стажу.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 8 червня 2016 року №1-8/2016 №4-рп/2016 право на справедливий суд в Україні з часу проголошення її незалежності забезпечувалося шляхом розвитку принципу незалежності суддів у законах України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-XII, «Про судоустрій України» від 7 лютого 2002 року №3018-III та Законі №2453, в яких послідовно закріплювалися самостійність суддів, свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до внутрішнього переконання суддів та їх належне матеріальне забезпечення. Гарантії незалежності суддів встановлено у статтях 48, 52 розділу ІІІ, статті 117 розділу VІІ, розділах ІХ, Х Закону №2453 в редакції Закону №192, зі змісту яких вбачається, що однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 17 березня 2015 року № 21-371а14. Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невідємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у звязку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обовязків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обовязки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обовязкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у звязку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

На момент звільнення позивача у відставку на підставі наказу про звільнення № 49-о від 28.09.2016 року та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці спірні правовідносини регулювалися Законом України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За правилами частини першої статті 109 Закону № 2453-VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із вимогами статті 131 Закону № 2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена ВРЮ, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до частини першоїстатті 43 Закону № 2862-ХІІкожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обовязків за власним бажанням або у звязку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо повязаних з керівництвом та контролем діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3.1 постанови Кабінету ОСОБА_3 України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до п.2.1 Положення про призначення і виплату щомісячного грошового утримання працюючим суддм , затвердженим рішенням ради суддів України № 60 від 29 травня 2009 року питання призначення щомісячного грошового утримання регулюється статтею 43 Закону України «Про статус суддів», постановою КМУ № 865 від 03 вересня 2005 року «Про оплату праці та шомісячне грошове утримання суддів» та цим Поженням. Аналогічні положенням містились у Положенні про порядок призначення та виплати щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного грошового утримання суддям у відставці, затвердженого наказом ДСА України № 94 від 25.08.2005 року, який втратив чинність згідно з наказом № 81 від 24.07.2009р.

Відповідно до Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 384/2011 серед основних завдань і функцій Пенсійного Фонду України та його органів на місцях є призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати. Пенсійний фонд України для виконання покладених на нього завдань має право проводити перевірки документів, пов'язаних із призначенням пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, та отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема, письмові) з питань, що виникають під час таких перевірок.

Судом встановлено, що наказом № 31-о від 24.07.2006р. в.о. голови Придніпровського районного суду м.Черкаси ОСОБА_2 було встановлено щомісячне грошове утримання в розмірі 82 відсотки з 02 липня 2006 року. у звязку з наявністю стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання згідно з чинними на той час положеннями чинного законодавства.

Відповідно до листа заступника Голови ДСА України № 17-4082/06 від 05.07.2006р. «Щодо надання дозволу на отримання щомісячного грошового утримання» стаж роботи на посаді судді станом на 02.07.2006р. становить 10 років. До стажу роботи відповідно до Закону «Про статус суддів» та Указу Президента України від 10.07.1995 року № 584/95 зараховується робота на посаді слідчого 7 років 11 місяців, половина терміну навчання у ВНЗ 1 рік 10 міс.29 днів., період проходження строкової військової служби - 1 рік 9 міс. 28 дн., всього 21 рік 9 міс. 28 днів.

Після набрання чинності Закону «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010р. в період роботи позивача на посад судді виплата щомісячного утримання позивачу не проводилась до звільнення у відставку 28.09.2016р.

Таким чином, на момент чинності Закону «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010р. згідно з чинними положеннями законодавства до стажу позивача, який надавав право на щомісячне грошове утримання зараховувався наступний стаж згідно записів трудової книжки - період проходження строкової військової служби з 19.04.1978р. по 17.04.1980 р. 1 рік 11 місяців 29 днів, навчання у вищому юридичному навчальному закладі Харьківський юридичний інститут з 01.09.1984р. по 30.06.1988р. 3 роки 10 місяців 00 днів, а також робота у Службі в МВС України в Черкаській області з 01.08.1988р. по 01.07.1996р. 7 років 11 місяців 01 днів, всього 13 років 9 місяців, що в сукупності зі стажем роботи позивача безпосередньо на посаді судді 20 років 2 місяці 28 днів станом на 28.09.2016р. становить понад 30 років загального стажу, який надавав право на щомісячне грошове утримання.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у перерахунку позивачу щомісячного грошового утримання з урахуванням загального стажу, який дає позивачу право на відставку понад 30 років не може бути визнана правомірною, оскільки суперечить пункту 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яким прямо передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016р. № 4-рп/2016, починаючи з 08.06.2016р. відповідно до Закону "Про судоустрій і статус суддів" розмір щомісячного довічного утримання судді у відставці встановлюється в розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячної довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про наявність підстав для перерахунку щомісячного грошового утримання в розмірі 90% в звязку з наявністю у позивача загального стажу, який дає права на щомісячне утримання понад 30 років, оскільки аналіз вищенаведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що ні Законом № 2453-VI , ні іншими нормативно-правовими актами. не визначено порядку відміни уже встановленого стажу судді у межах законодавства, що діяло раніше, зокрема до 07.07.10р. у контексті ст. 22, ст. 58 Конституції України.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з 28.09.2016 року, які пред'явлені у межах передбаченого законом шестимісячного строку звернення до суду, що передує зверненню позивача з даним позовом 22.03.2017р.

Оскільки звернення позивача стосувалось не призначення з 13.03.2016р., а перерахунку раніше призначеного 28.09.2016р. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при перерахунку має застосовуватися норма, яка визначала право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження його граничного розміру, що діяла на момент його призначення позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.109, 11 1, 138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 55, 58, 126 Конституції України, ст.ст.26, 37, 45 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст.6, 18, 99, 104-107, 160 КАСУ,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкасах Черкаської області по призначенню ОСОБА_2 у вересні 2016року розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді протиправними.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкасах Черкаської області здійснити перерахунок ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді з 28 вересня 2016 року без обмеження граничного розміру та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання до моменту здійснення перерахунку.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Головуючий: