Справа № 500/55/17
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/55/17
Провадження № 2-а/500/44/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі Петровій В.В.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про зобовязання призначити дострокову пенсію за віком,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просила зобовязати начальника Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити дострокову пенсію за віком після досягнення 50 років, як матері дитини інваліда віком до 16 років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 має загальний стаж роботи 32 роки, а її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом з дитинства, встановленого йому віком до 16 років. Начальник Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області листом від 05.12.2016 року за № 108/К-01 повідомив позивача ОСОБА_1 про те, що було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки сина позивача ОСОБА_3 за наданими позивачем документами визнано дитиною інвалідом внаслідок нещасного випадку у 2003 році, тобто після досягнення 6 років і в звязку з цим право на пенсію згідно п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у позивача відсутнє.

Позивач вважає незаконною відмову начальника Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про призначення дострокової пенсії за віком, оскільки норми закону не містять таких застережень, як визнання інвалідом з дитинства, у віці до 6 років. Так, відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» жінки, які народили пятеро або більше дітей і виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років і при наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти інваліди віком до 16 років. Тобто обовязковою умовою для дострокового виходу на пенсію матері дитини інваліда є: вік матері 50 років, страховий стаж матері не менше 15 років; дитина має статус дитини інваліда або інваліда з дитинства. Факт того, що інвалідність настала до 6 річного віку не передбачений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», як одна із обовязкових умов для призначення дострокової пенсії матері дитини інваліда віком до 16 років. Проте, відповідач посилаючись на п. 25 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року за № 22-1 для призначення дострокової пенсії матерям дітей інвалідів вимагає надати документ, що підтверджує інвалідність дитини, що настала до досягнення нею 6 річного віку, або висновок лікарсько консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визначення її інвалідом до 6 років. Однак постанова Пенсійного фонду України є підзаконним нормативно правовими актом, тому застосуванню підлягають саме норми Закону, який не містить обовязкової умови про те, що інвалідність дитини повинна наступити до досягнення нею 6 річного віку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Представник відповідача начальника Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області заперечувала проти задоволення позову посилаючись на те, що у позовній заяві позивачем не викладено обставин, якими позивач ОСОБА_1 обґрунтовує наявність у неї права на звернення до суду із даним позовом.

Так, лист Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області за № 108/К-01 від 05.12.2016 року не встановлює будь яких зобовязань та не змінює права позивача на пенсійне забезпечення, вказаний лист не є нормативно правовим актом або правовим актом індивідуальної дії, а отже правові підстави для задоволення позову відсутні. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 не зверталась до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою встановленого зразка про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». До заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з абз. 4 п. 3 Прикінцевих положень закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» надаються документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною інвалідом. При цьому обовязок перевіряти документи, подані для призначення (перерахунку) пенсії покладений на орган Пенсійного фонду. Вказані обставини, що в своїй сукупності є похідними від виникнення права у позивача на оформлення пільгової пенсії. Згідно заяви від 29.11.2016 року ОСОБА_1 зверталась до управління лише із зверненням в якому було поставлено питання стосовно можливості визначення права на пенсію за віком, як матері дитини інваліда з дитинства, тому за результатом розгляду такої заяви позивачу листом за№ 108-К-01 від 05.12.2016 року було повідомлено про відсутність права на пенсію за віком за зазначених умов.

Також, заперечуючи проти задоволення позову представник відповідача зазначила, що пенсійним законодавством для матері дитини інваліда встановлена вимога набути вказаний статус до досягнення дитини інваліда 6ти річного віку, а не у віці 12 років (згідно довідки від 29.12.2003 року), тому посилання позивача на те, що у причині інвалідності зазначено інвалід з дитинства є помилковим, оскільки право на пенсію стосується не самої дитину, а її матері, яка повинна була вчасно набути вказаного статусу.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковою задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Як вбачається з паспорту громадина України серії КЕ № 919429, виданого Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 13.02.1998 року ОСОБА_1 19 жовтня 2016 року виповнилось 50 років.

Судом встановлено, що 21.11.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою про призначення їй пенсії згідно вимог ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування». Вказана заява надійшла до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області 29.11.2016 року та була зареєстрована за № 108/к-01.

Листом від 05.12.2016 року за № 108/К-01 Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, позивачу ОСОБА_1 повідомлено, що чинним законодавством передбачено, що правом на призначення пенсії за віком відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування», користуються матері дітей інвалідів з дитинства, які стали інвалідами до 6 років. Визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною інвалідом підтверджується витягом з акту огляду МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров. У разі, якщо висновок про те, що дитина визнана дитиною інвалідом, був виданий після досягнення дитиною шестирічного віку, за умови надання висновку ЛКК медичного закладу, в якому хвора дитина знаходилась на обліку, про наявність медичних показників для визнання його дитиною інвалідом до шестирічного віку, питання пенсійного забезпечення матері вирішується позитивно. Оскільки ОСОБА_3 за наданими документами визнано дитиною інвалідом внаслідок нещасного випадку у 2003 році, тобто після досягнення 6 років право на пенсію за вищевказаних умов відсутнє.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначалося вище, начальником Ізмаїльським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області листом від 05.12.2016 року за № 108/К-01 було повідомлено позивача ОСОБА_1 про відсутність підстав для призначення пенсії відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Порядок звернення за призначенням пенсії визначено статтею 80 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а саме, заява про призначення пенсії працюючим подається за місцем роботи, а непрацюючим призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України - за місцем проживання заявника.

Статтею 82 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії, не пізніше 10 днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Пунктом 1.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року N 22-1, визначено, заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

Згідно з пунктом 4.1 Порядку N 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку N 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно п. 4.7 Порядку N 22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

На підставі зазначених нормативних актів, при наявності звернення особи за призначенням пенсії суб'єкт владних повноважень повинен прийняти рішення.

Разом з тим, начальником Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області було надано письмову відповідь позивачу ОСОБА_1 без прийняття відповідного рішення.

Суд зауважує, що позивач просить в позовній заяві призначити дострокову пенсію за віком після досягнення 50 років, як матері дитини інваліда віком до 16 років.

Відповідно до положень частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Однак, у разі помилкового обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права чи неналежного формулювання позовних вимог, адміністративні суди мають право на підставі частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи.

Положення статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України цілком кореспондуються з положеннями частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд у разі задоволення адміністративного позову може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд з метою захисту прав та інтересів позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та оскільки за поданою позивачем заявою від 21.11.2016 року (яка надійшла до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області 29.11.2016 року та була зареєстрована за № 108/к-01) про призначення пенсії Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області відповідного рішення по суті не приймало, то суд зобов'язує відповідача начальника Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області розглянути заяву позивача ОСОБА_1 від 21 листопада 2016 року про призначення дострокової пенсії за віком з прийняттям відповідного рішення.

Керуючись ст. ст.9-11, 69 -71, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до начальника Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про зобовязання призначити дострокову пенсію за віком задовольнити частково.

Зобов'язати начальника Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 листопада 2016 року про призначення дострокової пенсії за віком з прийняттям відповідного рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_4