Справа № 821/247/17
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/247/17
09 год. 06 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом`якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 , представника позивача Руснака С.І.,

представників відповідача Маслова О.В., Жукової О.С., Ліщука О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 - 79 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України (відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ № 779-ос від 06 жовтня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, поновити ОСОБА_1 на посаді водія 2 секції автомобільних перевезень автомобільної групи відділення автомобільного та бронетанкового забезпечення інженерно-технічного відділу 79 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України, військова частина НОМЕР_1 , стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та моральну шкоду у розмірі 10000 грн. В позові зазначено, що ОСОБА_1 проходив службу у державній прикордонній службі України з 10.07.2015 згідно Закону України «Про часткову мобілізацію» у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ). 27 вересня 2016 року з ОСОБА_1 , як солдатом, водієм 2 секції автомобільних перевезень автомобільної групи відділення автомобільного та бронетанкового забезпечення інженерно-технічного відділу 79 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління державної прикордонної служби України з одного боку, та відповідачем з іншого боку був укладений контракт «Про проходження громадянами України військової служби у державній прикордонній служби України» строком до 26 березня 2017 року. На початку жовтня 2016 року у відділі кадрів військової частини позивача повідомили про його звільнення, у перших числах листопада 2016 року позивач отримав свій військовий квиток з відміткою про звільнення. 10.11.2016 у відділі кадрів військової частини № НОМЕР_1 позивач отримав витяг з наказу №779-ос від 06.10.2016 року про звільнення та виключення зі списків особового складу та усіх видів забезпечення. Позивач вважає його звільнення незаконним, оскільки підстави, які зазначені в наказі - підпункт «є» пункту 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: звільнення як призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України, відсутні. Відповідно до підпункту «б» ч. 2 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення зі служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, проводиться на підставах, передбачених частиною 6 з урахуванням випадків, визначених частиною 8 цієї статті. Контракт про проходження військової служби був укладений з позивачем 27.09.2016 строком до 26.03.2017 року не розірваний, є дійсним, отже, наказ про звільнення незаконний, відповідач зобов`язаний поновити позивача на попередній роботі, виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також моральну шкоду. З липня 2015 року позивач добросовісно служив у Державній прикордонній службі України, не мав жодного стягнення, під час служби почував себе захищеним, бо мав роботу, був впевненим у завтрашньому дні. Незаконні дії відповідача позбавили ОСОБА_1 права на працю, змусили позичати кошти для забезпечення сім`ї, для найму квартири, моральні страждання посилювались постійним нервовим стресом.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили їх задовольнити.

Представники відповідача прибули в судове засідання, заперечують проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову. Позивач був правомірно звільнений, як такий що призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у строки, визначені рішенням Президента України. Контракт з позивачем не був укладений, а наданий позивачем примірник контракту є тільки проектом, який не був остаточно укладеним. Відповідач посилається на п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі Україні, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009, яким визначено, що встановлення правових відносин військовослужбовців з державою, зокрема включення їх до списків особового складу органів Держприкордонслужби, укладення контракту, оформлюється письмовими наказами. Відповідно до пункту 23 Положення №1115/2009 перший контракт про проходження військової служби набирає чинності з особами рядового складу, які проходять службу за призовом, - з дня видання наказу про прийняття на військову службу за контрактом. Контракт, наданий позивачем суду, від 27.09.16, не був затверджений наказом керівника. В проект контракту було вписано помилкові дані про те, що даний контракт набрав чинності з 27.09.16 на підставі наказу №755-ос від 27.09.2017. Питанням щодо укладення контрактів з військовослужбовцями відповідно до посадових обов`язків займався офіцер відділу кадрів Херсонського прикордонного загону старший лейтенант ОСОБА_2 , який пояснив, що саме ним був підготовлений проект контракту з позивачем, після чого був підготовлений проект наказу № 755-ос від 27.09.17, у якому серед іншого був текст про введення у дію контракту солдата ОСОБА_1 . Даний наказ був наданий на підпис начальнику прикордонного загону ОСОБА_3 , але в ході ознайомлення з проектом наказу начальник загону повідомив, що даний військовослужбовець негативно характеризується та не гідний взяття на службу за контрактом, тому начальник загону не підписав наказ про введення у дію контракту солдата ОСОБА_1 . З урахуванням зауважень командира, ОСОБА_2 переробив проект наказу, виключивши з нього текст пункту про прийняття на військову службу за контрактом солдата ОСОБА_1 , після чого наказ був підписаний начальником прикордонного загону, а потім зареєстрований у діловодстві за №755-ос від 27.09.2017. ОСОБА_1 було повідомлено про те, що даний контракт є не дійсним, та що він буде звільнений 06.10.2016 року у запас як демобілізований. На думку відповідача, ОСОБА_1 ніколи не вважався військовослужбовцем за контрактом, як стверджує позивач у позові. Після його звільнення ОСОБА_1 жодного разу не прибував до військової частини (місця служби) для проходження військової служби як військовослужбовець за контрактом. Також відповідач вказує на те, що ствердження позивача про отриману ним моральну шкоду не обґрунтовується доказами, всі підстави мають абстрактний та, як вбачається з матеріалів справи, і надуманий характер.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації в липні 2015 року, проходив службу водієм 2-ї секції автомобільних перевезень автомобільної групи відділення автомобільного та бронетанкового забезпечення інженерно-технічного відділу 79 прикордонного загону. У вересні 2016 року виявив бажання укласти контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України, подав відповідний рапорт на ім`я начальника 79 прикордонного загону. Підписав контракт «Про проходження громадянами України військової служби у державній прикордонній служби України» як солдат, водій 2 секції автомобільних перевезень автомобільної групи відділення автомобільного та бронетанкового забезпечення інженерно-технічного відділу 79 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління державної прикордонної служби України з 27.09.16 строком на 6 місяців.

Наказом начальника 79 прикордонного загону ОСОБА_3 № 779-ос від 06.10.2016 року солдата ОСОБА_1 було звільнено та виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення запас за підпунктом «є» пункту 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України).

Позивач не згодний з цим наказом та стверджує, що контракт підписаний начальником 79 прикордонного загону полковником ОСОБА_3 , в контракті є відмітка, що він набрав чинність з 27.09.16 згідно наказу № 755-ос. Контракт не був розірваний. Вважає, що відповідно до підпункту «б» ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення зі служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, проводиться на підставах, передбачених частиною 6 з урахуванням випадків, визначених частиною 8 цієї статті. Підстави, які зазначені у ч. 6 ст. 26 Закону для звільнення, як контрактника, відсутні. Тому позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати наказ про звільнення незаконним, зобов`язати поновити позивача на попередній роботі, виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також моральну шкоду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Позивач в адміністративному позові та в показаннях, які він надав як свідок, підписавши відповідну присягу та розписку про попередження про кримінальну відповідальність, передбачену за завідомо неправдиві показання, вказує, що на початку вересня 2016 року подав своєму безпосередньому командиру лейтенанту Ульянову рапорт про намір укласти контракт про проходження військової служби. Контракт був ним підписаний у відділі кадрів прикордонного загону, отримав копію контракту, йому було повідомлено, що він з дня підписання контракту вже є військовослужбовцем по контракту, при цьому йому не повідомлялось, що контракт є тільки проектом, або що для набрання ним чинності необхідні якісь додаткові умови. ОСОБА_1 пояснив, що не знав про недійсність контракту та про те, що наказ про укладання контракту не був підписаний командиром загону, вважав, що змінив статус мобілізованого на військовослужбовця по контракту. Вперше позивач дізнався, що контракт є недійсним через тиждень після його підписання від інших службовців, тому безпосередньо звернувся до командира ОСОБА_3 за роз`ясненням. ОСОБА_3 підтвердив факт укладання контракту з ОСОБА_1 . Але на початку жовтня 2016 року ОСОБА_1 викликали у відділ кадрів, повідомили про його звільнення як демобілізованого, щодо контракту повідомили про недійсність останнього, причин недійсності не пояснили, пославшись на те, що командир прикордонного загону заперечує проти укладання контракту з ОСОБА_1 . Задовольнити вимогу працівників відділу кадрів повернути примірник контракту позивач відмовився. ОСОБА_1 видали обхідний листок, потім видали військовий квиток та ознайомили з наказом № 779-ос від 06.10.16. Позивач намагався зустрітись з командиром загону, але того не було на місці. Позивач розрахувався з всіма службами за видами забезпечення, про що свідчить обхідний листок з підписами посадових осіб, позивачу під підпис видано припис для постановки на військовий облік до військкомату.

Суду наданий позивачем витяг з наказу №779-ос від 06.10.2016 року про звільнення та виключення зі списків особового складу та усіх видів забезпечення, підстави звільнення - підпункт «є» пункту 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: звільнення як призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України. Доказів ознайомлення позивача з наказом немає, він стверджує, що отримав витяг з наказу вже 10.11.16. Відповідач не надав суду доказів вручення позивачу витягу з наказу № 779-ос.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка офіцер відділу кадрів Херсонського прикордонного загону старший лейтенант ОСОБА_2 підтвердив свої письмові показання, залучені до справи, та пояснив, що у вересні до нього надійшов для опрацювання рапорт ОСОБА_1 про бажання укласти контракт. У зв`язку з тим, що контракт вводиться у дію наказом по прикордонному загону, був підготовлений проект контракту та наданий на підпис командиру загону ОСОБА_3 , який контракт підписав. Після цього ОСОБА_2 підготував проект наказу, в якому зокрема було зазначено про прийняття ОСОБА_1 на службу у ДПСУ по контракту. ОСОБА_3 в ході ознайомлення з проектом наказу повідомив ОСОБА_2 , що даний військовослужбовець негативно характеризується та не гідний взяття на службу за контрактом, тому начальник загону не бажає, щоб даний військовослужбовець продовжив проходження військової служби у прикордонному загоні і наказ № 755-ос від 27.09.16 не підписав. Після чого ОСОБА_2 виключив з проекту наказу пункт про укладання контракту з ОСОБА_1 , наказ № 755-ос був підписаний командиром та зареєстрований. В той же день або на наступний до відділу кадрів прибула велика кількість військовослужбовців, яким ОСОБА_2 вручав контракти, серед яких також був солдат ОСОБА_1 . Свідок пояснив, що у зв`язку з службовою завантаженістю не встиг записати у контракти військовослужбовців накази, якими контракти були введені у дію. Тому, коли військовослужбовці прибули для отримання контрактів, він хутко вписував у контракти військовослужбовців номера наказів, якими вони введені у дію, забувши, що начальник прикордонного загону не підписав проект наказу про введення у дію контракту солдата ОСОБА_1 , тому помилково вписав в контракт ОСОБА_1 відомості про наказ №755-ос від 27.09.2016. Коли під час видачі контрактів під підпис військовослужбовцям, ОСОБА_2 заповнював «журнал видачі контрактів», і дійшла черга до солдата ОСОБА_1 , свідок згадав, що начальник прикордонного загону відмовився продовжувати проходження військової служби у прикордонному загоні солдату ОСОБА_1 і наказ про введення у дію його контракту не підписав, що він і пояснив ОСОБА_1 . Після цього, ОСОБА_1 попросив примірник контракту з метою ознайомлення. ОСОБА_2 був виданий солдату ОСОБА_1 примірник контракту та роз`яснено, що даний контракт після ознайомлення треба знищити, оскільки він не дійсний, та що він буде звільнений 06.10.2016 року у запас за демобілізацією. Позивач відмовився повертати примірник контракту, повідомивши, що порвав контракт, в журналі видачі контрактів не має підпису ОСОБА_1 про отримання контракту. На запитання суду про підстави підготовки проекту контракту з позивачем свідок повідомив, що очевидно, рапорт ОСОБА_1 про бажання укласти контракт мав резолюцію командира про задоволення рапорту. ОСОБА_2 невідомо про наявність або відсутність у ОСОБА_1 фактів притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення несення військової служби.

Суду наданий позивачем примірник контракту, укладеного з позивачем та підписаного зі сторони 79 прикордонного загону полковником ОСОБА_3 27.09.16, підпис командира завірено печаткою, в контракті є запис про те, що контракт набирає чинність з 27.09.16 згідно наказу від 27.09.16 № 755-ос. Справжність підпису ОСОБА_3 та печатки відповідачем не заперечується.

Також надано суду оригінал наказу № 755-ос від 27.09.16 «По особовому складу» (копія залучена до справи), в якому відсутні відомості про укладання контракту з ОСОБА_1

Оглядом Книги видачі других примірників контрактів встановлено, що ОСОБА_1 під розпис не видавався примірник контракту за період 07.09.16 - 30.01.17, також встановлено, що 27.09.16 взагалі ніяких записів про видачу інших контрактів немає.

З пояснень представників відповідача, наданих в судових засіданнях, вбачається, що рапорт ОСОБА_1 на ім`я командира прикордонного загону з проханням щодо прийняття на військову службу за контрактом надати суду немає можливості, оскільки він знаходиться в особовій справі, яка була передана до Нижньосірогозького РВК, куди був направлений позивач для постановки на військовий облік.

Виходячи з приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ ( частина 1 статті 2 КАС України).

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.92 N 2232-XII (далі - Закон N 2232-XII). За визначенням, наведеним у частині 1 статті 2 Закону N 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що проходження військової служби громадянами України здійснюється у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року N 1115/2009 (далі Положення N 1115/2009). Згідно з п. 2 Положення громадяни проходять військову службу в Держприкордонслужбі в добровільному порядку або за призовом. Громадяни, які проходять військову службу в Держприкордонслужбі, є військовослужбовцями Держприкордонслужби. Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на військовій службі визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" (п. 6 Положення N 1115/2009).

Згідно з п. 12 Положенням N 1115/2009 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців з державою, зокрема включення їх до списків особового складу органів Держприкордонслужби або виключення з таких списків, присвоєння та позбавлення військових звань, пониження та поновлення у військових званнях, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо, оформлюється письмовими наказами на підставі документів, види та форма яких установлюються Адміністрацією Держприкордонслужби.

Право видавати накази по особовому складу мають Голова Державної прикордонної служби України та згідно з визначеними ним повноваженнями посадові особи з числа його заступників, керівник розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби, начальники (командири) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, ректор вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби, начальники навчальних центрів, науково-дослідних установ та органів забезпечення, які мають статус юридичної особи і за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище (далі - начальники) (п. 13 Положення N 1115/2009). Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Адміністрацією Держприкордонслужби.

Відповідно до пункту 17 Положення N 1115/2009 контракт про проходження громадянами України військової служби в Держприкордонслужбі це письмова угода, укладена відповідно до вимог, визначених цим Положенням, між громадянином і державою, від імені якої виступає уповноважений орган Держприкордонслужби, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Суд вважає, що відповідно до вимог визначених Положенням N 1115/2009 правові відносини щодо укладання контракту між позивачем та прикордонним загоном не були встановлені, так як не було підписано і видано наказ начальника прикордонної загону про укладення (введення у дію) контракту про проходження військової служби з військовослужбовцем ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 23 Положення N 1115/2009 перший контракт про проходження військової служби набирає чинності... з особами рядового складу, сержантського і старшинського складу та офіцерського складу, які проходять службу за призовом, - з дня видання наказу про прийняття на військову службу за контрактом.

Про дату набрання чинності контрактом у першому і другому його примірниках робиться відповідний запис, яким засвідчується підписом начальника органу Держприкордонслужби, на підставі наказу якого військовослужбовця зараховано до списків особового складу цього органу, та скріплюється гербовою печаткою зазначеного органу Держприкордонслужби. Після укладення контракту кадровим підрозділом в особовій справі військовослужбовця робиться відповідний запис (п. 25 Положення N 1115/2009).

Контракт є підставою для видання наказу про прийняття громадянина на військову службу за контрактом, про продовження військової служби за новим контрактом, про залишення військовослужбовця на службі понад граничний вік перебування на військовій службі (п. 31 Положення N 1115/2009).

Таким чином, контракт про проходження військової служби з солдатом ОСОБА_1 не набрав чинності, оскільки фактично наказ про прийняття на військову службу за контрактом ОСОБА_1 не був виданий, існував лише як проект, який як не був підписаний начальником прикордонного загону, так і не був зареєстрований у діловодстві з присвоєнням йому номеру і дати. Доводи представника позивача про те, що наказ № 755-ос від 27.09.16, наданий суду, є зміненим або підробленим, суд до уваги не приймає, оскільки ці доводи носять характер припущень, які не підтверджені відповідними доказами. Сам позивач пояснив в судовому засіданні, що із змістом наказу № 755-ос від 27.09.16 його не ознайомлювали.

Тому твердження позивача про те, що він змінив статус мобілізованого на статус військовослужбовця за контрактом і повинен був бути звільнений за частиною 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовець за контрактом, а не як військовослужбовець, який фактично проходив службу за призовом по мобілізації, не є обґрунтованим.

Та обставина, що позивачу було повідомлено про недійсність контракту, але не було пояснено причин не укладання з ним контракту (недійсності контракту), є недоліками роботи службових осіб відділу кадрів, але ці недоліки не дають достатніх підстав суду вважати факт укладення контракту доведеним.

Посилання позивача на норми Цивільного кодексу України , які регулюють порядок укладання правочинів, суд не приймає до уваги, оскільки Кодекс законів про працю не регулює питання з проходження військової служби, на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність. Так, частиною 4 ст. 19 Закону України № 2232-ХІІ встановлено, що форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України, якщо інше не передбачено законом.

П. 7 Положення N 1115/2009 передбачено, що закінченням проходження громадянином військової служби вважається день, зазначений у наказі про виключення військовослужбовця зі списків особового складу Адміністрації Держприкордонслужби чи її розвідувального органу, регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ або органів (підрозділів) забезпечення Держприкордонслужби у зв`язку з його звільненням з військової служби в запас або у відставку.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.

Частина 1 ст.6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03 квітня 2003 року № 661-IV визначено, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення. Згідно з ч.1 ст.14 Закону № 661 до особового складу Держприкордонслужби входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України. При цьому, відповідно до ч.5 ст.14 Закону № 661, комплектування Держприкордонслужби військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюється на підставі Закону № 2232, а відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону № 661 за протиправні дії чи бездіяльність військовослужбовці Держприкордонслужби несуть відповідальність згідно із законом. Отже, на військовослужбовців Держприкордонслужби поширюються правові норми, що містяться у Законі № 2232.

Початок і закінчення проходження військової служби визначені ст. 24 Закону № 2232. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону № 2232 початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини. Відповідно до ч.2 ст.24 Закону № 2232 закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини у порядку, встановленому положенням про проходження військової служби громадянами України. Саме таким наказом № 779-ос від 06.10.16 ОСОБА_1 був звільнений та виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Суд вважає обґрунтованими посилання представника позивача на відсутність доказів того, що ОСОБА_1 не відповідав вимогам, що пред`являються до осіб, які виявили бажання проходити військову службу, наприклад, що він на момент звернення про прийняття на військову службу за контрактом мав дисциплінарні стягнення або що існують інші докази того, що ОСОБА_1 не підходив до військової служби за своїми моральними, діловими, фізичними, інтелектуальними, професійними та іншими особистими якостями, ставленням до служби. В межах розгляду даної справи відповідач не навів причин відмови позивачу в укладенні з ним контракту та не надав відповідних доказів.

Разом з тим відсутність таких доказів не свідчить про те, що наказ про звільнення позивача як демобілізованого, який є предметом спору, є протиправним. На думку суду, підстав для визнання даного наказу про звільнення протиправним та його скасування немає, оскільки на момент його видання не було такого, що набрав чинності юридично оформленого контракту про проходження позивачем військової служби, отже, не було підстав для подальшого залишення позивача на військовій службі. Саме з дня укладення з військовослужбовцем контракту про проходження військової служби припиняється проходження громадянином строкової військової служби.

Що стосується ймовірного ухилення відповідача від укладання з позивачем контракту, або безпідставної відмови укладати контракт, або визнання неправомірними дій прикордонного загону або його службових осіб про відмову в укладанні контракту, то ці вимоги не є предметом даного спору і не можуть розглядатись в межах цієї справи. Суд враховує положення ч. 2 ст. 11 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу.

Враховуючи викладене, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про правомірність наказу про звільнення позивача, тому всі інші вимоги, які є похідними, а саме про поновлення його на службі, виплаті середнього заробітку та моральної шкоди, також не підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства , суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування наказу № 779-ос від 06 жовтня 2016 року про звільнення, про поновлення ОСОБА_1 на посаді водія 2 секції автомобільних перевезень автомобільної групи відділення автомобільного та бронетанкового забезпечення інженерно-технічного відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 24 квітня 2017 р.

Суддя Хом`якова В.В.

кат. 12.3