Справа № 822/1667/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"12" квітня 2017 р. м. Київ К/800/44195/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Горбатюка С.А. Мороз Л.Л.
розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2015 року

у справі №822/1667/15

за позовом ОСОБА_1

до житлової комісії військової частини НОМЕР_1

про визнання нечинним, скасування протоколу та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати нечинним та скасувати протокол житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 14 травня 2009 року №52 в частині виключення з черги на отримання постійного житла у військовій частині НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_1 та зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити його із складом сім`ї на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 з 16 березня 2007 року.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2015 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Військова частина НОМЕР_1 направила на адресу Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просила залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення без змін.

Враховуючи неприбуття в судове засідання сторін, належних чином повідомлених про дату, час і місце касаційного розгляду, справу розглянуто в порядку письмового провадження, що передбачено пунктом 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 №234 від 01.11.2000 року ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини та на всі види забезпечення, а також призначений на посаду командира відділення роти обслуговування.

16.09.2007 року згідно поданого ним рапорту та доданих документів, житловою комісією в/ч НОМЕР_1 його зараховано разом із сім`єю на квартирний облік для отримання житла.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 31.12.2008 року №415 позивача звільнено з лав Збройних Сил України у запас за підпунктом г пункту 85 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (припинення (розірвання) контракту у зв`язку із скороченням штату), та виключено із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

На початку березня 2015 року ОСОБА_1 прийнято на військову службу за контрактом до в/ч НОМЕР_2 .

З метою реєстрації та зарахування на квартирний облік позивач звернувся з запитом до командування в/ч НОМЕР_1 щодо отримання відповідних документів. Проте, ОСОБА_1 повідомлено, що станом на 02.04.2015 року він не перебуває на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_1 згідно протоколу житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 14.05.2009 року (а.с.9).

Так, 14.05.2009 року житловою комісією в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 виключено із черги на отримання постійного житла у зв`язку з тим, що даний військовослужбовець був зарахований після набрання чинності Закону України від 24.06.2004 №1865-ІV "Про внесення змін до ст.12 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та звільнений із військової служби в запас або відставку, не маючи вислуги на військовій службі 20 років і більше, а отже підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, у військовій частині НОМЕР_1 відсутні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій виходили з того, що рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 щодо виключення старшого сержанта ОСОБА_1 з обліку осіб потребуючих поліпшення житлових умов у Військовій частині НОМЕР_1 є обґрунтованим та законним.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними та такими, що зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин у справі з огляду на наступне.

За правилами статті пункту 5 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно приписів частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом зазначеної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Така редакція цієї статті характеризує її як норму процесуального права.

Аналіз наведеної вище норми свідчить, що суд має можливість самостійно, на свій розсуд, застосувати наслідки пропуску строку звернення до суду.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом у травні 2015 року, тоді як оскаржуване рішення прийнято у травні 2009 року, тобто з пропуском установленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України строку на звернення до адміністративного суду.
Між тим, розглядаючи справу по суті, суди оцінку поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду не надавали.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції для надання оцінки пропуску строку звернення позивача до адміністративного суду та причинам його поважності.

Під час нового розгляду суду першої інстанції слід врахувати вищенаведене та прийняти обґрунтоване і законне рішення за результатами повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2015 року у справі №822/1667/15 - скасувати.

Справу №822/1667/15 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді