Справа № 819/427/17
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/427/17

10 квітня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Білоус І.О.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест - Кредо" до ОСОБА_1 державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ "Промисловий ресурс" про визнання дій протиправними та скасування постанови про арешт нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Інвест-Кредо звернулося із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1 державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ Промисловий ресурс про скасування постанови в частині накладення арешту на майно.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що 12.10.2016 р. між ПАТ Універсал Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Інвест-Кредо укладені договори про часткове відступлення права вимоги № 20/16 за Кредитним договором та договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором, котрий зареєстрований в реєстрі за № 952. Позивачу стало відомо що на майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором накладено арешт постановою ОСОБА_1 ДВС Кременецького районного управління юстиції від 04.11.2009 р.

Вважає, що в силу ст. 14 Закону України Про іпотеку, якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Зважаючи на викладене, позивач вважає, що оскільки право іпотеки виникло у нього з 17.06.2008 р. звернення стягнення на належне майно ОСОБА_2 для задоволення грошових вимог стягувача у оспорювальних виконавчих провадженнях, котрий не є Іпотекодержателем, не допускається законом, оскільки вичерпний перелік обставин, наявність яких дозволяло б це зробити, в даному випадку відсутні.

Представник позивача не заперечив проти слухання справи у порядку письмового провадження, заявлені позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта та обєкта нерухомого майна № 83267171 від 23.03.2017 р., № 83266568 від 23.03.2017 р. Встановлено, що даною постановою накладено арешт на майно боржника. Додатково повідомив, що державним виконавцем відділу винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження якими накладено арешт на все майно боржника 29.02.2012р. (ВП № 31454183) та 26.06.2012 р. (ВП № 33193629).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ Промисловий ресурс, в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, причин неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи без участі не надав, хоча належним чином, у відповідності до вимог ст. 33 КАС України повідомлялась про дату і час розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно із ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Як передбачено ч.1 ст.41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, судовий розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши доводи позову заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, при прийнятті рішення виходить з наступних підстав та мотивів.

17.06.2008 р. між ВАТ Універсал Банк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Універсал Банк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № BL 5230 (а. с. 9-12).

В забезпечення належного виконання зобовязання за Кредитним договором укладено Договір Іпотеки від 17.06.2008р., який зареєстрований в реєстрі за № 980 (а. с. 14-17).

За умовою вищевказаного договору Іпотеодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором нерухоме майно: комплекс загальною площею 1805,9 кв.м., в комплекс будівель входить склад № 1 пл. 343,6 кв.м., розмір частки 1, склад №2 пл.304,5 кв.м., розмір частки -1 склад №3 пл.411,4 кв.м., розмір частки -1, під навіс пл. 746,4 кв.м. розмір частки -1, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Кременецький район, м. Почаїв, вул. Фабрична, 20а.

12.10.2016 р. між ПАТ "Універсал Банк" та ТзОВ "Фінансова компанія Інвест Кредо" укладені договори про часткове відступлення права вимоги № 20/16 за Кредитними договорами та Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, котрий зареєстрований в реєстрі за № 952.

Листом № 041216 від 07.12.2016р. ТзОВ Фінансова компанія Інвест-Кредо повідомило ОСОБА_2 про зміну кредитора та висунула вимогу в термін протягом 30 днів погасити заборгованість за кредитним договором № BL 5230 від 17.06.2008 р., яка станом на 13.10.2016р. становить 413627,41 грн.

04.11.2009 р. державним виконавцем Кременецького районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

01.03.2017 р. ТзОВ Фінансова компанія Інвест-Кредо звернулася до відділу ДВС Кремецького районного упрління юстиції з вимогою зняти арешт з нерухомого майна у звязку з реалізацією Іпотекодержателем права звернення стягнення на майно. Однак відділ ДВС Кременецького районного управліня юстиції повідомив про те що підстави для зняття арешту відсутні (а. с. 22).

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 7 ст. 51 Закону № 1404-VIII примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку" від 5.06. 2003 року N 898-IV (далі Закон N 898-IV).

При реалізації цієї норми слід мати на увазі, що за положеннями ст. 1 Закону 898-IV, іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України Про іпотеку, за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобовязання, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Згідно із ч. 3 ст. 3 Закону N 898-IV - іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору

За змістом ч. 6 ст. З Закону N 898-IV, у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч. 7 ст. З Закону N 898-IV, пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача- іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 09.04.2014 року у справі № 6-13цс14.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі ст. 573 ЦК України, заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому.

За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України, окремим видом застави є застава нерухомого майна (іпотека).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону N 898-IV, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. З ст. 33 Закону N 898-IV, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ч. 1 ст. 589 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень 18.11.2003 р. N 1255-IV на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно пріоритетом, який визначається в порядку, встановленого цим Законом.

Статтею 14 вказаного Закону, встановлено, що якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувані, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог.

Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Отже, зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, Позивач як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Закону володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна.

Відповідно до положень ст. 52 Закону № 1404-VIII Про виконавче провадження, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Статтею 57 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови Про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст. 51 Закону № 1404-VIII, до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

- якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставо держателю (ч. 1 ст. 51 Закону № 1404-VIII).

З аналізу вказаної норми Закону № 1404-VIII вбачається, що для звернення стягнення на заставлене майно боржника передбачено вичерпний перелік обставин.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами даної адміністративної справи, Обтяження згідно вищевказаних іпотечних договорів відступлено ТзОВ Фінансова компанія Інвес-Кредо та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек (а. с. 34) реєстраційний номер обтяження 18894704, зареєстровано 17.06.2008 р. приватним нотаріусом ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки від 13.04.2009 р.

Порядок зняття арешту визначений ст. 59 Закону № 1404-VIII, і відповідно до ч. 5 вказаної статті, у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження, арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини., що передбачено ч. 2 ст. 59 Закону № 1404-VIII

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що для захисту і відновлення прав та інтересів позивача, та з урахуванням пріоритету прав іпотекодержателя на спірний комплекс, що вбачається з аналізу норм Законів № 898-IV та № 1404-VIII, позов підлягає до задоволення у порядку і спосіб, визначений позивачем у позовній заяві.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції в частині накладення арешту на майно: комплекс загальною площею 1805,9 кв.м., в комплекс будівель входить склад № 1 пл. 343,6 кв.м., розмір частки 1, склад №2 пл.304,5 кв.м., розмір частки -1 склад №3 пл.411,4 кв.м., розмір частки -1, під навіс пл. 746,4 кв.м. розмір частки - 1, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Кременецький район, м. Почаїв, вул. Фабрична, 20а.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.