Справа № 296/9709/16-а
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Бондарчук В.В.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
ПОСТАНОВА
іменем України

"12" квітня 2017 р. Справа № 296/9709/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Жизневської А.В.
суддів: Моніча Б.С.
Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

позивача та представників відповідача.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирскої міської ради на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "16" березня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради в особі начальника-Ярош Ірини Віталіївни, третя особа: ОСОБА_2 про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії ,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у листопаді 2016 року звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправною відмову начальника Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради у реєстрації його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним зняттям з попереднього місця реєстрації та скасувати її. Також просив зобов`язати прийняти рішення про реєстрацію його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним зняттям з попереднього місця реєстрації, та у встановленому законом порядку вчинити дії з реєстрації його місця проживання за вказаною вище адресою, з одночасним зняттям з попереднього місця реєстрації. Вимоги мотивував тим, що відповідач порушив його конституційне право на вільний вибір проживання.
Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 16 березня 2017 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення начальника Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
В решті вимог відмовлено.
Стягнуто з Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради на користь ОСОБА_1 275 грн. 60 коп. судового збору.
Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову в частині задоволення позову та прийняти нову в цій частині про відмову у задоволенні позову. В решті постанову залишити без змін.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з переведенням ОСОБА_1 з посади прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури Житомирської області на посаду прокурора відділу прокуратури Житомирської області на роботу у м. Житомир, для забезпечення житлових потреб ним 29 липня 2016 року з ОСОБА_2 укладено письмовий договір найму житла, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить останньому на праві приватної власності. На даний час цей договір є дійсним, ніким не оспорюється, він фактично проживає за вказаною адресою.
05 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідного органу реєстрації - Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради - з метою реєстрації за новим місцем проживання з одночасним зняттям з попереднього місця проживання, надавши при цьому заяву та встановлений перелік документів.
Проте, начальником Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради (надалі відповідач) позивачу відмовлено у реєстрації місця проживання, посилаючись на відсутність згоди власника квартири на реєстрацію його місця проживання за вищевказаною адресою.
Не погодившись з такою відмовою, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії начальника Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради є протиправними, а тому рішення останньої про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 підлягає скасуванню. У решті в задоволенні вимог відмовив.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права, але надав не правильну правову оцінку встановленим обставинам справи щодо задоволення позову.
У відповідності до статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації:
- письмову заяву;
- документ, до якого вносяться відомості про місце проживання.
- квитанцію про сплату адміністративного збору;
- документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;
- військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.
Відповідні правові норми деталізовані у Правилах реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02 березня 2016 року (далі - Правила).
З 1 січня 2013 року оренда житла і нерухомого майна, а саме будь-які речові права на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Правова основа реєстрації договорів оренди нерухомості ст.4 Закон України Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (Далі- Закон). Згідно з ним, майнові права на будь-яке майно, в тому числі оренда житла або іншого нерухомого майна, що знаходиться в Україні, підлягає державній реєстрації.
При цьому, враховуючи похідну природу таких прав, їх державна реєстрація можлива тільки після реєстрації права власності на об`єкт оренди. Обов`язковою умовою реєстрації права оренди є наявність запису в реєстрі про право власності на об`єкт оренди. Згідно п.4. ст. 3 Закону право на нерухоме майно, що виникло до вступу в силу Закону, не підлягає реєстрації за нормами цього Закону, за умови, що воно було зареєстровано згідно з вимогами чинного на той момент законодавства, якщо така реєстрація була передбачена. У тому випадку, якщо реєстрація не була передбачена, право оренди вважається дійсним, його реєстрація не потрібна. Згідно зі ст.9 Закону, безпосередня реєстрація прав оренди здійснюється або уповноваженим державним реєстратором (реєстратор Укрдержреєстру або реєстраторами структурних підрозділів Мін`юсту, реєстраторів Укрдержреєстру, що виконують такі функції), або нотаріусом як спеціальним суб`єктом державної реєстрації. Реєстрація здійснюється за територіальним принципом, тобто тим реєстратором, який уповноважений здійснювати реєстраційні дії за місцем знаходження об`єкту, право на який реєструється.
Детальний порядок реєстрації прав, а також необхідні документи для цього, регламентований постановою КМУ Про затвердження порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У зв`язку з ухваленням Закону, істотні зміни були внесені до Цивільного кодексу України (ЦКУ). У контексті даного питання слід згадати зміну принципу державної реєстрації: відтепер державній реєстрації підлягають не угоди (договори), а права, що виникли на їх основі.
При розгляді справи з`ясовано, що при зверненні до відповідача ОСОБА_1 було надано лише договір найму житла в простій письмовій формі, без будь-якої його реєстрації та не надано документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Тобто, не представлено повний пакет документів, передбачених ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".
За змістом договору ОСОБА_2 передає ОСОБА_1 у тимчасове володіння та користування житло: АДРЕСА_1 . Строк найму квартири, який складає шість місяців, на момент апеляційного розгляду справи минув. Мета договору - лише для проживання. З договору не вбачається статус наймодавця ОСОБА_2 (орендар, власник, співвласник) оскільки такі реквізити відсутні.
У відповідності до пп. 4 п.18 Правил, для реєстрації місця проживання особа подає, зокрема, документи, що підтверджують право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї.
Крім того, за додатком №6 до вказаних Правил разом із заявою на реєстрацію має бути подано згоду власника на реєстрацію місця проживання наймача.
Оскільки вказаний договір не було зареєстровано в порядку, визначеному ст.158 ЖК України, зі змісту не можливо встановити власника житла, то реєстраційним органом було витребувано згоду власника житла, що здається в найом приміщення.
Приписами п.11 Правил передбачено, що орган реєстрації може відмовити в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання лише у вичерпному переліку випадків, а саме якщо:
- особа не подала необхідних документів або інформації;
- у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними;
- звернулася особа, яка не досягла 14 років.
Як зазначалося вище, ОСОБА_1 не надано необхідні документи і не надано інформацію про власника житла, яке він орендує та про його згоду на його реєстрацію в орендованому житлі.
Відтак, відсутні підстави вважати протиправними дії та рішення реєстраційного органу, оскільки відсутні підстави для реєстрації ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2 .
Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. ОСОБА_1 отримав таке рішення в день звернення.
Слід зауважити також, що в судове засідання у суді першої інстанції подано письмову заяву власника житла ОСОБА_2 про те, що він не заперечує щодо реєстрації ОСОБА_1 в належній йому квартирі АДРЕСА_2 , під час укладання договору найму житла від 29.07.2016 року. Вказане свідчить про те, що відсутній предмет спору, оскільки нічого не заважало і не заважає на даний час ОСОБА_2 надати таку заяву до реєстраційного органу.
Позивачем не надано доказів неправомірності дій та рішення начальника Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради. Останній діяв на підставі закону та в його межах.
З огляду на викладене, у суду першої інстанції були відсутні підстави для часткового задоволення позову.
Вказане суд першої інстанції залишив поза увагою, а тому постанова суду першої інстанції у частині задоволення позову, у відповідності до ст.202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволені позову в цій частині.
Постанову в частині відмови у задоволені позову сторони не оскаржують, тому правомірність її в цій частині не перевіряється.
Відповідачем згідно з приписами ч.2 ст.71 КАС України доведено правомірність прийнятого ним рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирскої міської ради задовольнити, постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "16" березня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову.
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирскої міської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "14" квітня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_1

АДРЕСА_3 - відповідачу/відповідачам: Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради в особі начальника-Ярош Ірини Віталіївни м-н С.П.Корольова, 4/2,м.Житомир,10000
4-третій особі: ОСОБА_2 - АДРЕСА_4