Справа № 388/917/16-а
Суддя: Мохонько К. М.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 388/917/16-а

20 квітня 2017 року смт. Новгородка

Новгородківський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді Мохонько К.М.

за участю секретаря Макаренко Л.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новгородка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 міського голови про визнання незаконною бездіяльність ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_2, стягнення вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку та середнього заробітку за весь час затримки виплати вихідної допомоги по день фактичного розрахунку, скасування розпорядження міського голови, зобовязання змінити формулювання причин звільнення з роботи, стягнення моральної шкоди в сумі 91866 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась із вищевказаним адміністративним позовом та просить суд: 1) визнати незаконною бездіяльність ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_2 щодо не задоволення заяви позивача на звільнення від 16.02.16 р.; 2) стягнути з відповідача вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку та середнього заробітку за весь час затримки виплати вихідної допомоги починаючи з 19.02.16р. по день фактичного розрахунку; 3) скасувати розпорядження міського голови від 04.03.16р № 28-к/тр як незаконне; 4) зобовязати змінити формулювання причин звільнення позивача з роботи з ОСОБА_3 міської ради із ''звільнений за прогул без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України'' на ''звільнений за власним бажанням у звязку з порушенням законодавства про працю, ч. 3 ст. 38 КЗпП України'', і дату звільнення з ''04.03.2016 року'' та зробити відповідний запис в трудовій книжці; 5) стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 91866 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, надали усні пояснення. Представники відповідача позов не визнали, надали усні та письмові заперечення.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідача, дослідивши матеріали справи суд зясував наступні факти та відповідні їм правовідносини.

3 лютого 2016 року головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_4 управління Держпраці у Кіровоградській області складений протокол № 11-11-014/0037 про адміністративне правопорушення. В протоколі зазначено, що в установі з/плата за час щорічної та додаткової відпустки не виплачується працівникам за три дні до початку відпустки, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 115 КЗпПУ та ст. 21 Закону України "Про відпустки". Так, провідному спеціалісту-економісту ОСОБА_1 надана додаткова планова відпустка з 12.01.2016р. по 21.01.2016р. на 10 календарних днів, але оплата з/плати за час додаткової відпустки проведена 13.01.2016р., згідно платіжного доручення від 12.01.2016р. № 4 та відомості на зарахування авансу.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 з протоколом ознайомлена, права передбачені ст. 268 КУпАП їй роз"ясненні, що підтверджується підписом (а. с. 65).

16 лютого 2016 року позивач подала письмову заяву на ім"я міського голови ОСОБА_2 в якій просить звільнити її із займаної посади з 18.02.2016 року відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпПУ з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП № 11-11-014/0037 від 03.02.2016 року, порушення вимог ч. 4 ст. 115 КЗпПУ та ст. 21 Закону України "Про відпустки", а також розпорядження міського голови № 18 від 01.02.2016 року про скасування незаконного попередження про звільнення у зв"язку зі скороченням посади.

Письмова заява ОСОБА_1 зареєстрована в ОСОБА_3 міській раді вх. № 01-28/25 від 16 лютого 2016 року (а. с. 66).

На поданій заяві є письмова резолюція від 16.02.16р. міського голови: "ОСОБА_5 Прошу підготувати відповідь, порушень не вбачаю. Обов"язково з відпрацюванням".

17 лютого 2016 року позивач подала ще одну письмову заяву на ім"я міського голови ОСОБА_2 в якій просить звільнити її із займаної посади за ч. 3 ст. 38 КЗпПУ (а. с. 68).

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Як пояснила ОСОБА_1 і це підтверджується матеріалами справи, починаючи з 19 лютого 2016 року вона не виходила на роботу, так як вважала, що поданої заяви про звільнення в якій вона просить звільнити її з 18.02.2016 року було достатньо, щоб не виходити на роботу.

Постановою від 29.03.16р. Долинського районного суду Кіровоградської області за результатами розгляду матеріалів, що надійшли від управління держпраці у Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 міського голови ОСОБА_3 міської ради за ч. 1 ст. 41 КУпАП, закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП щодо ОСОБА_2 за відсутності в її діях складу цього адміністративного правопорушення. Дана постанова набрала законної сили 08.04.16р. (а. с. 125-127).

Суд вважає, що ОСОБА_1 не мала права самостійно, не дочекавшись відповідного розпорядження міського голови, не виходити на роботу.

В пункті 1.2 посадової інструкції провідного спеціаліста-економіста виконавчого комітету міської ради ОСОБА_1 зазначено: 1.2 Призначається на посаду та звільняється з посади розпорядженням міського голови, згідно ст. 10 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", за конкурсом.

Сам по собі протокол № 11-11-014/0037 від 03.02.16р. складений головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_4 управління Держпраці у Кіровоградській області про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП не є беззаперечною підставою для застосування працівником ч. 3 ст. 38 КЗпПУ, тому що такий протокол, як і будь-який інший протокол складений уповноваженою посадовою особою в рамках КУпАП лише містить думку (оцінку) цієї особи про дії вчинені (не вчинені) іншою особою. Остаточне правове рішення з приводу складеного протоколу надається судом, в який і був направлений такий протокол для прийняття відповідного рішення. Як зазначалось вище, постановою від 29.03.16р. Долинський районний суд закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП щодо ОСОБА_2 за відсутності в її діях складу цього адміністративного правопорушення. Тобто, думка (оцінка) дій ОСОБА_2, яка була викладена в протоколі інспектора Терещенко С.Ю. не знайшла свого підтвердження.

ОСОБА_1 не дочекавшись остаточних правових висновків суду з приводу складеного протоколу від 03.02.16р., самостійно прийняла рішення про невихід на роботу керуючись лише своїм власним уявленням про наявність правових підстав для такого кроку.

Пункт 2 розпорядження ОСОБА_3 міського голови № 18 від 01.02.2016 року на якій посилається ОСОБА_1 в заяві від 16.02.16р. не порушує ніяких трудових прав чи інтересів ОСОБА_1 (а. с. 64).

Таким чином, перша позовна вимога - визнати незаконною бездіяльність ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_2 щодо не задоволення заяви позивача про звільнення від 16.02.2016 року не підлягає задоволенню.

Розпорядженням від 04.03.16р. № 28-к/тр ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_1 провідний спеціаліст-економіст звільнена із займаної посади 04 березня 2016 року у зв"язку з прогулами без поважних причин згідно пункту 4 ст. 40 КЗпП України (а. с. 6, 94).

Зібраними по справі доказами: актами про відсутність працівника на робочому місці в період з 19 лютого по 4 березня 2016 року; доповідними записками працівників ОСОБА_3 міської ради; листами ОСОБА_3 центральної районної лікарні від 24.02.16р,, комунального закладу "ОСОБА_3 районний центр первинної медико-санітарної допомоги" від 24.02.16р.; копіями табелів обліку робочого часу за лютий, березень 2016 року, доведена відсутність ОСОБА_1 на робочому місці без поважних причин (а. с. 95-99, 103-111).

В листі від 04.03.16р. профспілковий комітет ОСОБА_3 міської ради повідомляє про наявність рішення про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 провідного спеціаліста-економіста за пунктом 4 ст. 40 КЗпП України, витяг з протоколу № 13 від 03.03.16р. (а. с. 101, 113).

Долинська районна організація профспілки працівників державних установ погодилась із рішенням профспілкового комітету ОСОБА_3 міської ради від 03.03.16р. № 13, витяг з протоколу № 2 від 04.03.16р. (а. с. 102).

Головним державним інспектором Терещенко С.Ю. складена письмова довідка від 25.03.16р. про проведену перевірку в ОСОБА_3 міській раді за зверненням гр. ОСОБА_1 В довідці зазначено, що процедура звільнення при застосуванні дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпПУ відносно ОСОБА_1 не порушена (а. с. 116).

В тексті позовної заяви ОСОБА_1 вказує, що в січні вона перебувала на лікарняному з 25.01.2016 по 04.02.2016, однак ніяких доказів з цього приводу суду не надано.

Таким чином, розпорядження від 04.03.16р. № 28-к/тр ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_2 В,В. відповідає діючому законодавству і правові підстави для його скасування відсутні. Тому, позовна вимога - скасувати розпорядження міського голови від 04.03.2016 року № 28-к/тр як незаконне - задоволенню не підлягає.

Наступна позовна вимога - зобов"язати змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з роботи з ОСОБА_3 міської ради із "звільнений за прогул без поважних причин п. 4 ст. 40 КЗпП України" на "звільнений за власним бажанням у зв"язку з порушенням законодавства про працю ч. 3 ст. 38 КЗпП України" і дату звільнення з "04.03.2016 року" та зробити відповідний запис в трудовій книжці - не підлягає задоволенню, так як ця вимога є похідною від інших вимог про визнання незаконною бездіяльності ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_2 щодо не задоволення заяви ОСОБА_1 на звільнення від 16.02.2016 року та скасувати розпорядження міського голови від 04.03.2016 року № 28-к/тр як незаконне в задоволенні яких, з вищевикладених причин, суд вже відмовив.

Позовна вимога про стягнення 91866 грн. моральної шкоди не підлягає задоволенню в зв"язку з відсутністю для цього правових підстав визначених в ст. 237-1 КЗпП України, ст. ст. 1167, 1174 ЦК України та самого факту завдання позивачу моральної шкоди.

Позовна вимога про стягнення з відповідача вихідної допомоги згідно ст. 44 КЗпП України в розмірі тримісячного середнього заробітку та середнього заробітку за весь час затримки виплати вихідної допомоги починаючи з 19.02.2016 р. по день фактичного розрахунку не підлягає задоволенню з наведених вище правових підстав та відмови в задоволенні інших позовних вимог.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду України від 31.10.2012 року у справі № 6-120цс12 на думку суду не є вірним, тому що в цій постанові суду описані інші події та обставини, які склались між сторонами.

Позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 38, п. 4 ст. 40 КЗпП України, ст. ст. 17, 49-51, 69-72, 158-163, 167 КАС України суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 міського голови про визнання незаконною бездіяльність ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_2, стягнення вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку та середнього заробітку за весь час затримки виплати вихідної допомоги по день фактичного розрахунку, скасування розпорядження міського голови, зобовязання змінити формулювання причин звільнення з роботи, стягнення моральної шкоди в сумі 91866 грн. - повністю відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новгородківський районний суд Кіровоградської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Копії постановити направити сторонам.

Суддя Мохонько К.М.