Справа № 2а-13/12/1070
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" квітня 2017 р. м. Київ К/800/2992/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я.

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 у справі №2а-13/12/1070 за позовом Рокитнянської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості,

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013, позовні вимоги Рокитнянської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості - задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державного бюджету України податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 149909,21 грн.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 09.01.2014 звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України та з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, який ухвалою від 11.03.2014 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволені позову.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14, пункту 59.1 статті 59, пункту 95.1, пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, статтей 33-35, 106, 137 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі акта перевірки від 10.11.2011 №12/1701/НОМЕР_1 посадовими особами позивача прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.11.2011 №, згідно з яким відповідачу визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 186444,90грн., з них: 149155,92грн. - за основним платежем, 37288,98грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, та повідомлення-рішення від 21.11.2011 №, згідно з яким відповідачу визначено податкове зобов'язання з прибуткового податку від підприємницької діяльності у розмірі 27966,72грн., з них: 22373,38грн. - за основним платежем, 5593,34грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

На підставі акта перевірки від 02.11.2011 №11/1701/НОМЕР_1 посадовими особами позивача прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.11.2011 №, згідно з яким відповідачу визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 138990,21грн., з них: 111192,17грн. - за основним платежем, 27798,04грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 26.03.2012 №234/12/1070 позовні вимоги позивача було задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 21.11.2011 № та №. Рішення набрало законної сили.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14.02.2012 №282/12/1070, залишеною без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2012 № 282/12/1070 в задоволенні позовних вимог було відмовлено, податкове повідомлення-рішення від 16.11.2011 № залишено в силі. Рішення набрало законної сили.

Крім того, у відповідача утворилася заборгованість перед бюджетом з податку на додану вартість у зв'язку з поданням до Рокитнянської МДПІ уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за вересень 2011 року у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, згідно якого відповідачем самостійно було визначено розмір податкових зобов'язань з податку на додану вартість за вересень 2011 року у розмірі 10919,00грн.

Відповідно до довідки про заборгованість з податків і зборів, що контролюються Рокитнянською МДПІ від 27.11.2012 №25/10, загальна заборгованість відповідача на день розгляду справи становить 149909,21грн.

Суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що наявність у відповідача податкового боргу в зазначеному податковим органом розмірі знайшло своє підтвердження. Позивачем дотримано вимоги Податкового кодексу України щодо процедури стягнення в примусовому порядку з платника податків суми податкового боргу, на адресу відповідача було надіслано податкову вимогу від 08.09.2011 № 5 на суму 38669,95грн.

Проте суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення попередніх інстанцій, оскільки останні ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, незастосування системного аналізу норм чинного законодавства.

За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги (пункт 59.5 цієї статті).

Підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України визначено, що податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо сума податкового боргу була погашена самостійно платником податків або органом стягнення. У зв'язку з цим із погашенням суми податкового боргу раніше надіслана платникові податків податкова вимога є відкликаною, а тому не може бути підставою для вжиття заходів із примусового стягнення податкового боргу.

Таким чином, у контролюючого органу відсутній обов'язок направляти платнику податків нову податкову вимогу лише у разі коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу не погашається, а збільшується, податкова вимога на збільшену суму податкового боргу не направляється.

Разом з тим із погашенням суми податкового боргу раніше надіслана платникові податків податкова вимога є відкликаною (підпункт 60.1.1 пункту 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України), а тому не може бути підставою для вжиття заходів із примусового стягнення податкового боргу.

Податкова вимога від 08.09.2011 № 5 не могла включати у себе суму податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями, які виникли на підставі податкового повідомлення-рішення від 16.11.2011 № та уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за вересень 2011 року у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, у загальній сумі 149909,21грн. При цьому обставини, які б свідчили про безперервність податкового боргу у відповідача впродовж періоду часу з виникнення податкового боргу у сумі, на яку була направлена податкова вимога №5 від 08.09.2011, до звернення до суду податкового органу з позовом про стягнення податкового боргу у сумі 149909,21грн., судами не встановлено.

Ці обставини, як і обставини щодо податкового боргу відповідача, підстав його виникнення та розміру, відповідно до ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України входять до предмету доказування при розгляді судом адміністративного позову про стягнення суми податкового боргу.

Обов'язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з'ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 7, частин четвертої та п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Судами попередніх інстанцій зазначені вище вимоги процесуального законодавства не виконано, обставини справи встановлені неповно, що і потягло за собою прийняття судових рішень, які не відповідають вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 по справі №2а-13/12/1070 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий: __________________ Т.М.Шипуліна

Судді: __________________ Л.І.Бившева

__________________ І.Я.Олендер