Справа № 826/8035/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

24 квітня 2017 року м. Київ № 826/8035/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді - Добрянської Я.І., суддів: Кузьменка В.А., Федорчука А.Б., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомгромадянки Киргизької Республіки ОСОБА_2,
доДержавної міграційної служби України,
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

Громадянка Киргизької Республіки ОСОБА_2 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до відповідача Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення № 166 від 01.09.2015 та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.06.2016 суддею Добрянською Я.І. було відкрито провадження в адміністративній справі № 826/8035/16, що буде розглядатися по суті колегією суддів, та призначено справу до попереднього судового розгляду.

У попередньому судовому засіданні 04.08.2016 позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити з підстав, визначених у позовній заяві.

Натомість представник відповідача в попередньому судовому засіданні 04.08.2016 проти задоволення позовних вимог позивача заперечив повністю, та просив суд у позові відмовити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, та заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що спір не може бути врегульовано в порядку, визначеному ч. 3 ст. 111 КАС України.

Зважаючи на таке, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.08.2016 було закінчено підготовче провадження у справі № 826/8035/16 та призначено справу до судового розгляду колегією суддів на 18.10.2016.

В той же час, у судовому засіданні 04.08.2016 представник позивача надав до суду клопотання про уточнення позовних вимог, а саме:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Державної міграційної служби України № 546-15 від 12.08.2015 про відмову у визнанні громадянки Киргизької Республіки ОСОБА_2 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

- зобов'язати Державну міграційну службу України повторно розглянути заяву громадянки Киргизької Республіки ОСОБА_2 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до вимог чинного законодавства.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив про те, що Державною міграційною службою України було безпідставно та протиправно відмовлено громадянці Киргизької Республіки ОСОБА_2 у визнанні останнього біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, оскільки позивач має цілком обґрунтовані побоювання стати жертвою дискримінації та переслідувань через свої політичні переконання у країні свого походження - Киргизькій Республіці.

Відповідачем, у свою чергу, до матеріалів справи були подані письмові заперечення на позовну заяву, в яких Державна міграційна служба України зазначає про правомірність її дій щодо відмови громадянці Киргизької Республіки ОСОБА_2 у визнанні останнього біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, оскільки умови, передбачені пунктами 1 та 13 частини 1 статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» - відсутні.

У судовому засіданні 14.02.2017, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши наведені в обґрунтування позовних вимог доводи позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і заперечення, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративний позов з додатками був зареєстрований через канцелярію суду 26.05.2016.

При цьому, на підставі зібраних у справі доказів судом було встановлено, що повідомлення № 166 від 01.09.2015 Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві «про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту" з посиланням, як на підставу, на рішення Державної міграційної служби України від 12.08.2015 за № 546-15, позивач отримала 03.09.2015, про що власноруч розписалася на повідомленні, копія якого долучена до матеріалів особової справи шукача притулку.

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначені строки звернення до адміністративного суду.

Так, за приписами частини першої, другої, третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином цією статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Разом з тим, після закінчення цього строку особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, але такий може бути залишено без розгляду лише на тій підставі, що пропущено строк звернення, якщо судом не буде встановлена наявність поважних причин для пропуску такого строку.

Зазначена норма процесуального законодавства встановлює загальний строк подання адміністративного позову для захисту прав, свобод та інтересів особи та спеціальний, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, а також іншими законами. Зазвичай вони коротші від загального строку звернення й обумовлені специфікою відповідних відносин, у яких визначеності (стабільності) необхідно досягнути якнайшвидше.

В даному випадку предметом оскарження позивачем в судовому порядку є рішення Державної міграційної служби України № 546-15 від 12.08.2015.

Спеціальним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 №3671-VI (далі також Закон №3671-VI).

Так, в частині 1 статті 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 16.10.2012 №5459-VI) закріплено, що рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.

30.09.2013 Пленумом Вищого адміністративного суду України винесено постанову «Про внесення змін і доповнень до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.06.2011 №3, від 16.03.2012 №3».

В пункті 20 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 30.09.2013 №12 звернуто увагу судів на те, що строк у п'ять робочих днів для оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, встановлений частиною першою статті 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», застосовується як для подання скарги до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, так і до строків звернення до суду з позовною заявою.

Таким чином, враховуючи положення частини третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України і статті 12 Закону №3671-VІ строк для оскарження рішення Державної міграційної служби України № 546-15 від 12.08.2015 встановлений у п'ять днів з дня письмового повідомлення про таке.

Аналогічна процесуально-правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 11.11.2014 в касаційному провадженні №К/800/12981/13.

Як встановлено судом на підставі належних і допустимих доказів, повідомлення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту позивачу вручено 03.09.2015, що підтверджується власним підписом позивача на копії вищезгаданого повідомлення.

Отже, виходячи з норм КАС України і Закону №3671-VІ, останнім днем для оскарження рішення відповідача № 546-15 від 12.08.2015 є 10.09.2015 (без урахування вихідних днів).

За правилами частини 9 статті 103 КАС України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Адміністративний позов від імені громадянки Киргизької Республіки ОСОБА_2 зареєстрований до канцелярії суду 26.05.2016, тобто з пропущенням строку.

За процесуальним законодавством поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася до суду та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення дій, що підтверджені належними доказами.

В той же час, позивачем долучено до матеріалів справи копії виписок із медичної карти стаціонарного хворого № 3371 та № 804, відповідно до яких в період з 24.05.2016-25.05.2016, та з 22.03.2016 по 07.04.2016 громадянка Киргизької Республіки ОСОБА_2 перебувала на лікуванні у Київській міській клінічній лікарні.

Однак, надані позивачем копії виписок не свідчать про поважність пропуску звернення до суду, адже охоплюють період по сплину майже 6 місяців після отримання оскаржуваного рішення.

Частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Одночасно слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до частини 2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи наведене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а також про відсутність документально підтверджених обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до суду, у зв'язку з чим до поданої заяви слід застосувати наслідки, передбачені частиною 1 статті 100 та пункту 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме - залишити позов без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву громадянки Киргизької Республіки ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки визначені статтею 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст.185-187 КАС України.

Головуючий Суддя Я.І. Добрянська

Судді В.А. Кузьменко

А.Б. Федорчук