Справа № 456/1515/16-а, 2а-456/69/16
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року Справа № 876/3161/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 вересня 2016р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконною та скасування постанови, -

в с т а н о в и л а :

24.05.2016р. позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 від 13.05.2016 року №1613/20909/16 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. за порушення передбачене ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Позовні вимоги мотивує тим, що ввезений нею для особистого користування і не є транспортним засобом комерційного призначення та не змогла вчасно вивезти його, внаслідок поломки.

Крім того, порушено вимоги ст.95 МК України щодо строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 вересня 2016р. позов задоволено.

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, з підстав порушення норм матеріального права, а саме ст.467 МК України, подав апеляційну скаргу, мотивація якої зводиться до наступного:

Не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обов»язок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів. Тобто, обовязковим елементом складу правопорушення є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення. А тривати дане правопорушення може як декілька днів так і декілька років, і розглядається формально закінченим з моменту фіксування такого у протоколі про порушення митних правил.

ч.1 ст.192 МК України передбачено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобовязаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місце знаходження товарів і транспортного засобу.

Позивачем будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст.460 МК України.

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, яка просить залишити без змін рішення суду, представника відповідача, який просить задоволити апеляційну скаргу, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 29.03.2016 року ввезла на митну територію України через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці автомобіль марки «PEUGEOT 807» із реєстраційним номером ЗAМ0649, VF3EB4HRJ13379697 в режимі «транзит», згідно баз даних ПІК «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби.

25.04.2016 року близько 15 год. 09 хв. позивачка слідувала у приватну поїздку з України до ОСОБА_3 через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС, смугою руху «зелений коридор» на зазначеному автомобілі.

Відповідно до постанови заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 від 13.05.2016 року №1613/20909/16 позивачку визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром п»ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 8500грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що правопорушення, передбачене ст.470 МК України, було вчинено позивачем внаслідок дії обставин непереборної сили.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного:

Ч.1 ст.381 МК України передбачено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Відповідно до Розділу ХІІ МК України поміщення громадянином резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший режим ніж транзит супроводжуватиметься письмовим декларуванням цього транспортного засобу на виконання інших формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов'язання, застосування засобів гарантування тощо).

Згідно зі ст.95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці п'ять діб.

Відповідно до ч.3 ст.470 Митного кодексу України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормами частини другої статті 95 МК України передбачено, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у статті 192 МК України. Разом з тим нормами частини першої статті 192 МК України визначено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 №657, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Факт аварії чи дії обставин непереборної сили це часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Судом першої інстанції вірно встановлено та сторонами не заперечується факт несвоєчасного вивезення за межі України вищезазначеного транспортного засобу.

Разом з тим, судом першої інстанції невірно дано оцінку обставин поважності несвоєчасного вивезення транспортного засобу за межі митної території України.

Позивачка перетинала митний кордон України смугою руху «Зелений коридор» без подання письмової декларації та без подання зобовязання про зворотне вивезення автомобіля, а тому безпідставним є твердження позивачки про необхідність застосування до неї положень ст.380 МК України, оскільки згідно витягу із ЄАІС ДФС України від 25.04.2016 року ОСОБА_1 05.01.2016 року ввезла даний транспортний засіб в митному режимі тимчасового ввезення до 60 днів та повинна була вивезти його до 01.03.2016 року, а, відтак, у позивачки не було можливості ввезти даний транспортний засіб в режимі тимчасове ввезення більше ніж на чотири дні.

Даним, колегія суддів спростовує покликання позивачки на право тимчасового ввезення транспортних засобів осіб, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном.

Колегія суддів також вважає відсутність непереборної сили, що унеможливлює вчасне вивезення транспортного засобу за межі України, виходячи з характеру технічного пошкодження транспортного засобу (зокрема, обсяг робіт).

Покликання апелянта на перебування в лікувальній установі в період з 04 квітня по 12 квітня 2016 року, як доказ неможливості своєчасного повідомлення митного органу про обставин несвоєчасного вивезення згаданого транспортного засобу, колегія суддів не приймає до уваги та вважає, як намагання уникнути відповідальності, оскільки таке не узгоджується з самим фактом повідомлення позивачкою 03 травня 2016 року митного органу про неможливість вчасно виїхати у зв'язку з поломкою спірного автомобіля, який з 08.04.2016р. по 25.04.2016р. перебував на ремонті, відповідно до наряду-замовлення №3708 ТзОВ «Ілта Львів» (а.с.10), а також відсутністю доказів її звернення в телефонному режимі до митного органу.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги твердження позивачки на несвоєчасність оскарження митним органом постанови суду (як порушення строку оскарження), оскільки повний текст оскаржуваної постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.08.2016р. відповідачем отримано 30.01.2017р., що стверджується супровідним листом суду (а.с.99). Таким чином, норми ч.2 ст.186 КАС України не порушено.

Щодо посилання позивачки на притягнення її до адміністративної відповідальності за спливом строків, то колегія суддів зазначає, що таке є триваючим в розумінні ст.95 МК України.

Відповідно ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарі, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншим законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.470 МК України відповідальність настає за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб.

Дана позиція відповідає судовій практиці, зокрема, відображена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 14.06.2016р. у справі №К/800/45025/15, від 14.07.2016р. у справі №К/800/15082/16)

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з»ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає до скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову, що узгоджується з положеннями п.3 ст.2 КАС України.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.1, 4 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби задоволити.

Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 вересня 2016р. по справі №456/1515/16-а, 2-а/456/69/16 скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

ОСОБА_4

Повний текст виготовлено 21.04.2017р.