Справа № 636/3447/16-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 р.Справа № 636/3447/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

спеціаліст ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Чугуївського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 20.02.2017р. по справі № 636/3447/16-а

за позовом ОСОБА_4

до Чугуївського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області третя особа Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом, в якому просив суд: визнати протиправними дії Чугуївського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо припинення виплати йому пенсії за період з 01.03.2016 року; зобовязати відповідача поновити йому виплату пенсії за період з 01.03.2016 року та перерахувати (виплачувати) йому пенсію за період з 01.03.2016 року.

Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 20.02.2017 року задоволено позов.

Визнано протиправними дії Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01.03.2016 року.

Зобов'язано Чугуївське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області поновити виплату пенсії ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01 березня 2016 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: п.п. 1, 8 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач надав клопотання про розгляд справ за його відсутності.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на законності та обгрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання представник третьої особи не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за його відсутності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_4 є пенсіонером за віком на пільгових умовах і з січня 2003 року отримував пенсію за місцем свого проживання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серія ААБ № 470578, виданого 25.01.2003 року управлінням ПФУ в місті Брянці Луганської області (т. 1 а.с. 16).

Згідно довідки № від 20.01.2015 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, ОСОБА_4, який народився 08.10.1955 року у місті Брянка Луганської області, та проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2, перемістився 20.01.2015 року з тимчасово окупованої території до Чугуївського району села Волхів Яр, вул. Східна, 23 (т. 1 а.с. 17).

21 січня 2015 року ОСОБА_4 особисто звернувся до Управління пенсійного фонду України в Чугуївському районі з заявою про запит його пенсійної справи з УПРФУ міста Брянка Луганської області для взяття його на облік у Чугуївському районі та виплати пенсії.

Сторони підтверджують, що з лютого 2015 року позивач перебував на обліку в Чугуївському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області і отримував пенсію, однак з 01 березня 2016 року виплата пенсії позивачу припинена.

Із заперечень відповідача вбачається, що позивач перебував на обліку в управлінні з січня 2015 року, виплата пенсії проводилась по 01.03.2016 року і припинена на підставі даних, отриманих в результаті обміну інформації з Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації, а саме: строк дії довідки внутрішньо переміщеної особи сплив у липні 2015 року і у передбачений діючим законодавством спосіб подовжений не був, що встановлено п.7-1 (в редакції постанови КМУ від 14.03.2016 року №167) постанови КМУ №509 від 01.10.2014 року «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Згідно повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації ОСОБА_4 перебуває на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб з 20.01.2015 року згідно довідки №, яка на отой час була дійсна шість місяців. За продовженням строку дії довідки ОСОБА_4 не звертався. Станом на 24.10.2016 року електрона картка внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_4 закрита з причин «не підтверджене місце фактичного проживання». Крім того, згідно інформації сільського голови Волохів'ярської сільської ради Чугуївського району, ОСОБА_4 з 20.01.2015 року у Чугуївському районі селі Волхів Яр, вул. Східна, 23 не проживає. Також, сільським головою наданий акт обстеження проживання на території Волохів'ярської сільської ради переміщеної особи, згідно якого ОСОБА_4 з 20.01.2015 року у Чугуївському районі селі Волхів Яр, вул. Східна, 23 по теперішній час не проживає і ніколи не проживав.

Таким чином, виплата пенсії позивачу зупинена у зв'язку з не підтвердженням місця фактичного проживання.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем протиправно зупинено виплату пенсії.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За приписами ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (в редакції на час призупинення пенсії позивачу) установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюються в установах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та з використанням його платіжних пристроїв. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому. Зазначені виплати припиняються з місяця, наступного за тим, у якому завершився строк дії такої довідки, виданої після 09.09.2015 року. У разі продовження строку дії довідки зазначені виплати поновлюються з дати припинення їх виплати.

Отже, умовами продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк» або з доставкою додому весь час дії такої довідки.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року на час її прийняття строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи встановлено не було.

26.08.2015 року Постановою Кабінету Міністрів № 636 внесено зміни до Постанови № 509, якими, зокрема встановлено строк дії такої довідки у шість місяців з дати її видачі.

Постановою Кабінету Міністрів від 08.06.2016 року № 352 було також внесено зміни до Постанови № 509, згідно яких встановлено, що довідка діє безстроково; довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

Як вбачається з матеріалів справи, при прийнятті на облік позивача до Чугуївського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області ним надано довідку від 20.01.2015 року № НОМЕР_1, згідно якої позивач взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, тимчасова адреса місця проживання позивача - Чугуївський район, с. Волохів Яр, вул. Східна, 23 (т. 1 а.с. 17).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

У ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1)якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2)на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3)у разі смерті пенсіонера;

4)у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5)в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 зазначеного Закону України поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновками суду першої інстанції про те, що на час припинення відповідачем виплати пенсії позивачу - 01.03.2016 року були відсутні, встановлені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для припинення йому пенсії.

Разом з цим, Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 року № 365 затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Згідно п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, соціальні виплати припиняються у разі:

1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати;

2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї;

3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат;

4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»;

5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Колегія суддів вважає хибними посилання апелянта на вищезазначений Порядок та лист Міністерства соціальної політики України від 16.02.2016 року № 672/8/10-16, як на підставу припинення виплати пенсії позивачу, з огляду на наступне.

Припинення виплати пенсії позивачу відбулося 1 березня 2016 року, тобто до прийняття Кабінетом Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 року № 365 та з підстав, не передбачених у статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Також, зазначені листи Міністерства соціальної політики України від 16.02.2016 року № 672/8/10-16 та Головного Управління ПФУ від 25.02.2016 року № 1566/02-02 не є нормативно-правовими актами, на підставі яких можливо припинити виплату пенсії позивачу.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що на час припинення виплати пенсії позивачу 01.03.2016 року не існувало підстав, передбачених чинним законодавством для такого припинення, тому дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу є протиправними. Доказів щодо правомірності своїх дій стосовно невиплати пенсії позивачу з 01.03.2016 року відповідачем не доведено.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що позивач не проживав за адресою, зазначеною у довідці про взяття на облік переміщеної особи, як встановлено відповідачем, колегія суддів зазначає, що встановлення відсутності знаходження особи за місцем їх фактичного проживання/перебування покладено відповідно до п.2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 на структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) або робочі групи, а не на відповідача.

Тобто у відповідача відсутні повноваження здійснення вищезазначеного контролю.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Чугуївського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 20.02.2017р. по справі № 636/3447/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст ухвали виготовлений 18.04.2017 р.