Справа № 554/845/17
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 р.Справа № 554/845/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання - Ружинської К. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 10.03.2017р. по справі № 554/845/17

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій протиправним та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Полтавського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугу років позивачу; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок з 12 грудня 2016 року та виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону №1789-ХІІ на час призначення пенсії), в розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Полтавської області від 12.12.2016 року №18-760/вих16, та здійснити її виплату без обмеження її розміру.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 10.03.2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на відсутність підстав для перерахунку пенсії позивачу за поданою ним довідкою.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 18.04.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 01.09.1999 року позивач перебуває на обліку в Полтавському об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ зі змінами, внесеними 12.07.2001 року (а.с. 7).

Наказом прокурора Полтавської області від 06.10.1998 року №326 к ОСОБА_1 був звільнений з посади слідчого з особливо важливих справ прокуратури Полтавської області у зв'язку із виходом на пенсію та відповідачем йому призначено пенсію за вислугу років у розмірі 90 % від суми грошового утримання на посаді слідчого з особливо важливих справ прокуратури Полтавської області, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», тобто у редакції, яка була чинною на момент призначення його пенсії (а.с. 12-13).

Для перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідачеві було надано довідку про заробітну плату прокуратури Полтавської області № 18-760/вих16 від 12.12.2016 року.

Згідно з довідкою за №18-760/вих16, виданою 12.12.2016 року Прокуратурою Полтавської області ОСОБА_1 заробітна плата на 1 грудня 2015 року складається з: посадовий оклад - 2083,00 грн., класний чин - 130,00 грн., вислуга років - 553,25 грн., інші виплати, які передбачені чинним законодавством - 6234,57 грн., всього 9000,82 грн. (а.с. 5).

Рішенням колегіального органу з призначення пенсій Полтавського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 29.12.2016 року № 4913 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». Приймаючи таке рішення, відповідач послався на пункт 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 яким передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».У рішенні управління також зазначено, що починаючи з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються (а.с. 17).

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг отриманих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, в тому числі щодо розміру раніше призначеної пенсії.

Таким чином, враховуючи, що позивачу з 1999 р. призначено пенсію у розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати за відповідною посадою, з якої позивач вийшов на пенсію, її розмір у відсотковому відношенні до чинної заробітної плати відповідної категорії осіб, що працюють в органах прокуратури не може бути зменшено.

На момент призначення позивачу пенсії чинною була норма Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р., а саме ст. 50-1, яка надавала право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Також за приписами Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р., чинними на час призначення пенсії ОСОБА_1 граничний розмір пенсії обмежено не було.

Таким чином, на час призначення позивачу пенсії, його пенсійне забезпечення включало наявність у нього права на отримання пенсії у розмірі 90 % без обмеження граничного розміру пенсії та право на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Отже, оскільки на час набуття позивачем права на пенсійне забезпечення за ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р. було встановлено його право на отримання пенсії у розмірі 90 % за відповідною посадою, з якої позивач вийшов на пенсію без обмеження граничного розміру та на перерахунок пенсії, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена норма зберігає юридичну силу, як для позивача, так і для відповідача на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії від 20.12.2016р., що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 01.07.2014р. по справі № 21-244а14, яка в силу положень ч.1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України має враховуватись судами загальної юрисдикції.

Щодо доводів апеляційної скарги про обґрунтованість відмови у перерахунку позивачу пенсії у звязку із скасуванням з 01.06.2015 року норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про прокуратуру" колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року №213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України Про державну службу, Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, Про статус народного депутата України, Про Кабінет Міністрів України, Про судову експертизу, Про національний банк України, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про дипломатичну службу, Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Натомість з 15.07.2015р. набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р., яким врегульовано питання пенсійного забезпечення та перерахунку пенсій працівників прокуратури, а саме статтею 86.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що норми щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури за Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. не могли бути скасовані пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, оскільки норми Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури набрали чинності 15.07.2015р., тобто після 01.06.2015р.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для проведення перерахунку пенсії позивача з огляду приписи ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р., якими передбачено, що умови та порядок перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, яка на даний момент не прийнята, виходячи з такого.

Право на перерахунок пенсії працівників прокуратури передбачено ч.13 ст. 86 закону України Про прокуратуру від 14.10.2014р.

Отже, право на перерахунок пенсії, яке позивач набув за ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р., при її призначенні, збереглося за ним і на час набрання чинності ст. 86 закону України Про прокуратуру від 14.10.2014р.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія за вислугу років призначена позивачу до набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р., а саме у відповідності до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р. Зазначеною нормою було гарантовано працівникам прокуратури, яким призначена пенсія, право на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Таким чином, на час набуття позивачем права на пенсійне забезпечення при призначенні йому пенсії, позивач набув право і на її перерахунок за умов підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників та надання відповідної довідки, що було визначено ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р. в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії.

Враховуючи, що умови та порядок перерахунку пенсії позивача було визначено зазначеною нормою Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р., неприйняття Кабінетом Міністрів України постанови щодо умов і порядку перерахунку пенсії не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії та позбавлення позивача наданих йому соціальних гарантій.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова позивачу у проведенні перерахунку пенсії на підставі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. та п. 5 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення є неправомірною.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, підтверджує що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 10.03.2017р. по справі № 554/845/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 20.04.2017 р.