Справа № 320/1105/14-а(2-а/320/124/16)
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2017 рокусправа № 320/1105/14-а(2-а/320/44/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Шлай А.В. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Шелепової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3

на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 грудня 2016 року по справі

за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4, неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради Запорізької області, 3 особи Служби у справах дітей ОСОБА_5 міської ради Запорізької області про визнання рішення протиправним та скасування його, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, яка діяла в своїх інтересах та в інтересах чоловіка ОСОБА_4, неповнолітніх на той час ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулася 05.02.2014 року до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 міської ради Запорізької області, 3 особи Служби у справах дітей ОСОБА_5 міської ради Запорізької області, в якому з урахуванням уточнень просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №3/1 від 28.01.2014 року щодо ліквідації Дитячого будинку сімейного типу №1.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.04.2016 року постановленні по справі судові рішення скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07.12.2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3П, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами ст. 256-5, 256-7,256-8 Сімейного кодексу України, п. 4,9,11,24 Положення про дитячий будинок сімейного типу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2002 року № 564 (далі - Положення №564) визначено, що дитячий будинок сімейного типу - окрема сім'я, що створюється за бажанням подружжя або окремої особи, яка не перебуває у шлюбі, для забезпечення сімейним вихованням та спільного проживання не менш як п'яти дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування. Вихованцями дитячого будинку сімейного типу є діти-сироти і діти, позбавлені батьківського піклування. Вихованці проживають і виховуються у дитячому будинку сімейного типу до досягнення 18-річного віку, а в разі продовження навчання у професійно-технічному, вищому навчальному закладі I - IV рівнів акредитації - до його закінчення.

Рішення про створення дитячого будинку сімейного типу приймається районною, районною в містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, виконавчим комітетом міської (міст АРК і міст обласного значення) ради в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Між батьками-вихователями та органом, який прийняв рішення про створення дитячого будинку сімейного типу, на основі типового договору укладається договір про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу.

Дія угоди припиняється у разі, коли в дитячому будинку сімейного типу виникають несприятливі умови для виховання та спільного проживання дітей (важка хвороба батьків-вихователів, відсутність взаєморозуміння з дітьми, конфліктні стосунки між дітьми, невиконання батьками-вихователями обов'язків щодо належного виховання, розвитку та утримання дітей), повернення вихованців рідним батькам (опікуну, піклувальнику, усиновителю), досягнення дитиною повноліття, за згодою сторін, з інших причин, передбачених угодою, та за рішенням суду, а також за наявності обставин, зазначених у ст. 212 Сімейного кодексу України.

Влаштування дітей у дитячий будинок сімейного типу проводиться з урахуванням віку батьків-вихователів та дітей за умови, що на час досягнення обома батьками-вихователями пенсійного віку всі вихованці досягли віку вибуття з дитячого будинку сімейного типу. У разі досягнення пенсійного віку одним з батьків-вихователів час перебування дітей визначається за віком молодшого з батьків. В окремих випадках за згодою сторін дитячий будинок сімейного типу може функціонувати і після досягнення батьками-вихователями пенсійного віку, але не більше ніж протягом п'яти років. Ліквідація дитячого будинку сімейного типу здійснюється за рішенням органу, який створив його, або за рішенням суду.

Фінансування дитячого будинку сімейного типу здійснюється за рахунок видатків державного бюджету в порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

31.01.2007 року постановою Кабінету Міністрів України №81 затверджено Порядок, яким визначено механізм призначення і виплати державної соціальної допомоги на дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, грошового забезпечення батькам-вихователям і прийомним батькам за надання соціальних послуг у дитячих будинках сімейного типу та прийомних сім'ях за принципом «гроші ходять за дитиною».

Із матеріалів справи вбачається, що 01.08.1990 року рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради народних депутатів №151 створено дитячий будинок сімейного типу № 1, п.1,2 рішення визначено кількість його вихованців в розмірі 5 осіб та керівником-вихователем призначено ОСОБА_1

03.07.2006 року між Виконавчим комітетом ОСОБА_5 міської ради та батьками-вихователями ОСОБА_1, ОСОБА_4 укладено угоду № 1, відповідно до якої на проживання та утримання до дитячого будинку передано 17 осіб.

28.01.2014 року Виконавчим комітетом ОСОБА_5 міської ради прийнято рішення № 3/1, яким ліквідовано «Дитячий будинок сімейного типу № 1» та припинено дію угоди №1 від 03.07.2006 року,зі змісту якого вбачається, що підставою для прийняття рішення став факт спливу 5 років після досягнення пенсійного віку молодшим з батьків-вихователів ОСОБА_1, а кількість вихованців станом на січень 2014 року становить менше 5 осіб, що не відповідає вимогам чинного законодавства щодо функціонування дитячого будинку сімейного типу.

З наявного в матеріалах справи листа ОСОБА_5 об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №4917/03 від 19.05.2016 року видно, що ОСОБА_1 з 13.01.2004 року перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та отримує пенсію за віком, що свідчить про те, що на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення минуло більше 5 років після виходу ОСОБА_1 на пенсію, що протирічить приписам п. 11 Положення №564.

Матеріалами справи підтверджено, і зазначені обставини не заперечуються сторонами, що вихованці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в інтересах яких, зокрема виступає позивач, а також ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, на час розгляду справи в суді досягли повноліття, навчаються у державних навчальних закладах на повному державному утриманні, будь які письмові звернення на адресу Виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради щодо бажання подальшого перебування в складі дитячого будинку зазначеними особами не подавалися.

Приписами ст. 243,251 Сімейного кодексу України визначено, зокрема, що опіка встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування, що не досягли чотирнадцяти років. Опіка над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Особа може бути звільнена від обов'язків опікуна дитини у випадках, передбачених Цивільним кодексом України, а також тоді, коли між опікуном та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки.

Статтею 16,17 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» встановлено, що опікунам дітей, які позбавленні батьківського піклування в установленому законом порядку на підставі рішення про встановлення опіки виплачується відповідна фінансова допомога.

Механізм нарахування, виплати, а також розмір зазначеної допомоги визначений приписами постанови Кабінету Міністрів України №57 від 22.02.2008 року «Про питання призначення і виплати допомоги сім'ям з дітьми».

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що поняття опіка несе в собі правовий порядок, що є відмінним від правового порядку, встановленого для дитячого будинку сімейного типу, що фактично виключає належність вищезазначених осіб до його складу.

Відповідно до витягу із рішень Виконавчого комітету Ковпаківської районної у місті Суми ради №181 від 26.12.2000 року, Виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради №157/2 від 06.09.2011 року, №24/30 від 16.02.2001 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 призначено опікунами ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, а також ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8, які на час розгляду справи судом першої інстанції досягли повноліття, що виключає належність цих дітей до дитячого будинку сімейного типу.

Із матеріалів справи видно, що 11.08.2014 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області розглянуто цивільну справу №320/5536/13-ц за позовом ОСОБА_5 міжрайонного прокурора в інтересах Виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради до ОСОБА_3П, ОСОБА_4М, 3 особи Служби у справах дітей ОСОБА_5 міської ради Запорізької області про розірвання угоди №1 від 03.07.2006 року, укладеної між Виконавчим комітетом ОСОБА_5 міської ради та ОСОБА_3П, ОСОБА_4, позов задоволено, винесене рішення набрало законної сили 22.08.2014 року.

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищезазначені обставини колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування рішення Виконавчого комітету ОСОБА_5 міськради № 3/1 від 28.01.2014 року, яким ліквідовано «Дитячий будинок сімейного типу № 1» та припинено дію угоди №1 від 03.07.2006 року між сторонами.

Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовуються.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: С.В. Чабаненко