Справа № 754/4107/17
Суддя: Клочко І. В.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/401/17
Справа №754/4107/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 квітня 2017 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ЛОУПФУ в м. Києві) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

Позивач перебуває на обліку в ЛОУПФУ в м. Києві з січня 2004 року та отримує пенсію за віком, призначену на підставі ЗУ «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року (далі - в редакції, чинній на момент призначення пенсії), в розмірі 83 % заробітної плати, на підставі довідок про заробітну плату з останнього місця роботи з посади керівника апарату Верховного Суду України.

15.03.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії за віком, згідно ЗУ «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям, надавши довідку №456 від 14.03.2017 року, видану позивачу Верховним Судом України. Однак, листом №4813/09 від 22.03.2017 року відповідач через представника відмовив йому у проведенні перерахунку пенсії, посилаючись на п. 5 Розділу ІІІ Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213.

Позивач вважає відмову відповідача у перерахунку пенсії протиправною, а тому вимушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

14.04.2017 року до суду надійшли заперечення сторони відповідача щодо позовних вимог ОСОБА_1 (а.с. 15-24), відповідно до яких ЛОУПФУ в м. Києві через представника просить відмовити в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на наступне.

Позивач перебуває на обліку в ЛОУПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком, відповідно до ЗУ «Про державну службу».

Відповідач через представника вважає, що відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії позивачу, оскільки, 01.05.2016 року набрав чинності ЗУ «Про державну службу» №889-VIII, який не передбачає проведення перерахунку пенсії державним службовцям, зокрема, згідно зі ст. 37-1 ЗУ «Про державну службу» №3723-ХІІ в редакції ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015 року, умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Крім того, п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року №1013 передбачено внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 року №865, а саме, виключено п. 4 (який стосувався механізму перерахунку) і абз. 1 п. 5 викладено в наступній редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики». Вказані зміни застосовуються з 01.12.2015 року.

Таким чином, відповідач через представника вважає, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії внесено зміни, які набрали чинності 01.01.2015 року, в ст. 37-1 ЗУ «Про державну службу», що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців, та фактично анульовано норми законодавства, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави для такого перерахунку, а тому відповідач просить відмовити у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно з п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ЛОУПФУ в м. Києві та з січня 2004 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ЗУ «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) в розмірі 83% від заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії.

15.03.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою (а.с. 8) про перерахунок призначеної йому пенсії за віком, згідно ЗУ «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям, надавши довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано пенсію) №456 від 14.03.2017 року, видану позивачу Верховним Судом України (а.с. 9).

Листом ЛОУПФУ в м. Києві №4813/09 від 22.03.2017 року позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії (а.с. 6-7).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів» з 01.01.2017 року підвищено заробітну плату державним службовцям.

Відповідно до довідки Верховного Суду України №4813 від 14.03.2017 року, позивач ОСОБА_1 працював на посаді керівника апарату Верховного Суду України. Заробітна плата з 01.01.2017 року становить 47479, 84 грн., з яких: 14300 грн. - посадовий оклад; 800 грн. - надбавка за ранг (3 ранг); 5577 грн. - надбавка за вислугу років (39%); 2145 грн. - надбавка за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації (15%); 17875 грн. - надбавка за інтенсивність праці (50%) та за виконання особливо важливої роботи (75%); 6782,84 грн. - інші виплати (матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (1/12) (а.с. 9).

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно статей 22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається.

Дотримуючись вимог Основного Закону, при розгляді справи суд вважає за необхідне застосовувати норми ЗУ «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року (в редакції на час призначення пенсії позивачу), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу), умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

У разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів», з 01.01.2017 року упорядковано умови оплати праці та підвищено посадові оклади працівникам державних органів.

Даний факт відповідачем не заперечується.

Стаття 22 Загальної декларації прав людини проголошує, що кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення і на здійснення необхідних для підтримання її гідності і для вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Конституційним Судом України у рішенні від 09.02.1999 року в справі №1-рп/99 за зверненням Національного банку України було надано офіційне тлумачення положення ч.1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), відповідно до якого закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно-правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд також враховує висновки Верховного Суду України, зокрема, висловлені у постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 року (справа №21-348а13), від 10.12.2013 року (справа №21-420а13), відповідно до яких вказано, що при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Згідно приписів ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, а також враховуючи правові позиції Конституційного Суду України та Верховного Суду України, суд приходить до висновку про те, що пенсія позивача за віком підлягає перерахунку, з урахуванням довідки Верховного Суду України №456 від 14.03.2017 року, згідно вимог ЗУ «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії).

Пунктом 5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 Закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовує норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. З 01.06.2015 в порядку та на умовах, визначених вищевикладеними законами, призначення та перерахунок пенсії не здійснюється.

Аналізуючи вказані норми закону, а також, виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення п.5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» стосуються порядку призначення пенсії, у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 01.06.2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм ЗУ «Про державну службу».

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій або бездіяльності.

Суд приймає доводи відповідача, викладені у запереченнях проти позову щодо неможливості суду підміняти собою орган владних повноважень, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та надавати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень. Тобто, відповідач має враховувати сам факт здійснення перерахунку пенсії, а не конкретну суму заробітної плати, з якої має здійснюватись такий перерахунок, вирішення даного питання належить виключно до компетенції відповідача.

З урахуванням того, що позивач 15.03.2017 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а не із заявою про призначення пенсії, ЛОУПФУ в м. Києві повинно було керуватися положеннями ст.ст. 37, 37-1 ЗУ «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), а тому відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії є неправомірною та пенсія позивача підлягає перерахунку, починаючи з дня звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 18, 71, 93, 99, 100, 104, 161-163, 183-2, 244-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, Загальною декларацією прав людини, ст.ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року, суд,-

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії, призначеної ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) в розмірі 83% заробітної плати на підставі довідки Верховного Суду України №456 від 14.03.2017 року без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 15 березня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий