Справа № 822/32/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/32/17

Головуючий у 1-й інстанції: Данилюк У.Т.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

20 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

секретар судового засідання: Шевчук А. В.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача (апелянта): ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницького на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницького про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2017 року Красилівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області звернулася до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницького про стягнення податкового боргу

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

04 квітня 2017 року до суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу (вх.№ 5845/17) від позивача.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, зважаючи на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницького (ідентифікаційний код 07928461) зареєстрований як юридична особа та відповідно до ст. 15, 16 Податкового кодексу України є платником податків, зборів та обов'язкових платежів і зобов'язаний сплачувати відповідні податки та збори в строки та у розмірах, встановлених податковим законодавством.

Згідно з даними податкового обліку за відповідачем обліковується борг по земельному податку в розмірі 116463,50 грн, зокрема:

1) по Яворовецькій с/р в розмірі 442,12 грн, який виник на підставі податкової декларації з плати за землю від 01.03.2016 за № (за жовтень 2016 року в розмірі 5702,59 грн, враховуючи часткову сплату);

2) по Кузьминській с/р - в розмірі 116021,38 грн, який виник на підставі податкових декларацій з плати за землю від 01.03.2016 за № (за вересень-жовтень 2016 року в розмірі 91087,85 грн за кожний місяць; враховуючи часткову сплату, за вересень 2016 року до стягнення заявлено 23074,53 грн.); від 19.02.2016 за № (за жовтень 2016 р. в розмірі 1859 грн).

На виконання вимог ст. 59 ПК України, позивачем було надіслано Квартирно-експлуатаційному відділу м. Хмельницького податкову вимогу №6366-17 від 16.09.2016 на суму 76087,30 грн.

Враховуючи те, що у визначенні законом строки відповідачем самостійно визначене податкове зобов'язання з плати за землю в сумі 116463,50 грн не сплачено, позивач звернувся до суду з метою стягнення податкового боргу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, оскільки наявність та розмір податкового боргу у Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницького, який не сплачено в добровільному порядку, підтверджується розрахунком заборгованості, копією податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) та копією корінця податкової вимоги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на натупне.

Підпункт 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) передбачає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим боргом відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визнається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 56.11 статті 56 ПК України унормовано, що не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Строки сплати податкового зобов'язання встановлені статтею 57 Податкового кодексу України.

За приписами пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями пунктів 59.1, 59.4, 59.5 статті 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 95.1. статті 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Пунктом 95.2. статті 95 ПК України визначено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно з підпунктом 20.1.18. пункту 20.1. статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта щодо неправомірного стягнення позивачем податкового боргу, колегія суддів звертає увагу на таке.

Із матеріалів справи вбачається, що податкове зобов'язання відповідача по земельному податку виникло шляхом подання до позивача вказаних вище податкових декларацій з плати за землю.

Водночас, відповідач, як державна установа Міністерства оборони України, був звільнений від сплати земельного податку до прийняття Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року, згідно якого було внесено зміни до Податкового кодексу України та після чого в останнього виник обов'язок щодо нарахування та сплати земельного податку за земельні ділянки, розташовані на землях оборони, на загальних підставах.

Згідно з підпунктами 284.1, 284.2 статті 284 ПК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території. Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам. Нові зміни щодо зазначеної інформації надаються до 1 числа першого місяця кварталу, що настає за звітним кварталом, у якому відбулися зазначені зміни. Якщо право на пільгу у платника виникає протягом року, то він звільняється від сплати податку починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому виникло це право. У разі втрати права на пільгу протягом року податок сплачується починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому втрачено це право.

В той же час, апелянтом не надано апеляційному суду доказів щодо наявності відповідного рішення органу місцевого самоврядування, яким була б встановлена податкова пільга КЕВ м. Хмельницького зі сплати земельного податку.

Разом з цим, в апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що у КЕВ м. Хмельницького не передбачено бюджетних асигнувань на оплату земельного податку у зв'язку із змінами в податковому законодавстві, якими скасовано пільги зі сплати вказаного податку.

Оцінивши доводи апеляційної скарги щодо відсутності необхідного бюджетного фінансування відповідача, колегія суддів вважає, що недостатнє фінансування з боку органу вищого рівня, а також неприбутковість установи та організації не є підставою для звільнення від сплати податків в розумінні ПК України.

Судова колегія зауважує, що будь-яких доказів на підтвердження погашення вказаного податкового боргу із земельного податку відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано, а тому доводи відповідача щодо відсутності зобов'язання по сплаті земельного податку не відповідають нормам ПК України.

Щодо посилань апелянта відносно того, що відповідач не є самостійною юридичною особою, а відтак в разі неможливості самостійно нести відповідальність за своїми зобов'язаннями відповідальність за такими зобов'язаннями несе Міністерство оборони України, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані доводи не ґрунтується на вимогах закону і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, копією Положення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницького (пункти 3.5 та 5.2.2. Положення).

Розглядаючи твердження апелянта відносно того, що КЕВ м. Хмельницького звільнено від сплати земельного податку на підставі ст. 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", колегія суддів зважає на наступне.

У зв'язку з різким ускладненням внутрішньополітичної обстановки, втручанням Російської Федерації у внутрішні справи України, зростанням соціальної напруги в Автономній Республіці Крим і місті Севастополі та відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106, статті 112 Конституції України в.о. Президента України ОСОБА_4 було видано Указ "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014 № 303/2014.

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що її дія не поширюється на відносини зі сплати податків, в тому числі на відносини щодо звільнення від сплати податків з моменту оголошення мобілізації, у зв'язку із чим вказані доводи апелянта ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

Таким чином, зважаючи на те, що узгоджена сума податкового зобов'язання у розмірі 116463,50 грн, яка складається із суми податкового зобов'язання самостійно визначеного відповідачем у податковій декларації, станом на час розгляду справи набула статусу податкового боргу та не сплачена відповідачем, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказана сума боргу підлягає стягненню з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницького.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах справи, в той час як доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування і, відповідно, для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницького залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 21 квітня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6