Справа № 233/6244/16-а
Суддя: Ханова Раїса Федорівна
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мартишев Т.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року справа №233/6244/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Васильєвої І.А.

ОСОБА_2

розглянувши в порядку

письмового провадження

апеляційну скаргу Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду

України Донецької області

на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області

від 31 січня 2017 року

у справі № 233/6244/16-а

за позовом ОСОБА_3

до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач), в якому просив: визнати протиправним дії та рішення № 19135/03 від 09 вересня 2016 року щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Донецької області від 14 липня 2016 року № 18-57-1560 та зобовязати відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-111 «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Донецької області від 14 липня 2016 року № 18-57-1560 про розмір фактичної заробітної плати (а.с.2-9).

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2017 року позовні вимоги задоволені з огляду на їх обґрунтованість, визнано протиправним рішення відповідача № 19135/03 від 09 вересня 2016 року щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Донецької області від 14 липня 2016 року № 18-57-1560, скасувавши його, зобовязано відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії у розмірі 90 відсотків місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Донецької області від 14 липня 2016 року № 18-57-1560 про розмір фактичної заробітної плати без обмеження її максимального розміру з урахуванням фактично виплачених сум (а.с.51-52).

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що обмеження, зазначені відповідачем у рішенні про відмову у перерахунку пенсії, не стосуються пенсіонерів, які вже отримували пенсії і мали гарантоване право на їх перерахунки, оскільки звуження змісту та обсягу зазначених прав шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів згідно ст. 22 Конституції України не допускається.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с.55-56).

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до закону України «Про прокуратуру». На підставі вищенаведеного, з 01.06.2015 року пенсії та щомісячне довічне грошове утримання згідно з Законом України «Про прокуратуру» в порядку та на умовах визначених вищезазначеним Законом не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Вказує на те, що на теперішній час не визначений порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач згідно довідки Прокуратури Донецької області № 11/1-492 від 22 червня 2015 року працював в органах прокуратури Донецької області з листопада 1980 року - вересень 2014 року та був звільнений з посади прокурора прокуратури Центрально-міського району м. Горлівки Донецької області за власним бажанням (а.с.46-47).

Позивач зареєстрований як внутрішньо переміщена особа з м. Горлівки Донецької обл. у м. Костянтинівка, що підтверджується довідкою УСЗН Костянтинівської міської ради № НОМЕР_1 (а.с.16) та взятий на облік до відповідача з 01 січня 2015 року як отримувач пенсії за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (а.с.36).

Рішенням відповідача від 09 вересня 2016 року № 19135/03 у перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки про заробітну плату, виданої Прокуратурою Донецької області № 18-57-1560 від 14 липня 2016 року в розмірі 90 відсотків заробітної плати за відповідною посадою, відмовлено (а.с.10).

Спірними питаннями у даній справі є правомірність відмови відповідача щодо перерахунку позивачу пенсії у звязку з підвищенням окладів робітників прокуратури та наявність у позивача права на перерахунок пенсії відповідно до положень статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які на час підвищення окладів втратили свою чинність.

Як вбачається з позовної заяви, та погоджено судом першої інстанції в своїй постанові, позивач наголошує на тому, що перерахунок його пенсії у звязку із збільшенням посадових окладів працівникам прокуратури відповідач повинен здійснити на підставі положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (далі Закон № 1789-ХІІ) в редакції, яка діяла на час призначення пенсії.

З таким висновком не може погодитись колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (набрав чинності з 1 квітня 2015 року), у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Підпунктом 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, набрав чинності з 15 липня 2015 року (далі Закон № 1697-VII), визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що положення частини 17 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у звязку з підвищенням заробітної плати, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 1697-VII, а саме, з 15 липня 2015 року.

Отже, на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013 від 09.12.2015 року (набрала чинності з 01.12.2015 року), та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі частини 17 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зазначена норма втратила чинність.

Закон № 1697-VII не містить норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача до органу пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначений порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної ОСОБА_1 України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність, а тому висновок суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача про відмову в перерахунку пенсії у звязку зі збільшенням посадових окладів працівникам прокуратури, не ґрунтується на нормах діючого закону, чим порушено принцип законності, закріплений статтею 9 КАС України.

Крім іншого, право на пенсію позивач реалізувала у жовтні 2014 року та нарахування її пенсії здійснюється у розмірах, встановлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а саме 80 відсотків від суми заробітної плати. Проте, право на перерахунок пенсії виникає, за загальним правилом, або у звязку зі збільшенням стажу, або збільшенням розміру заробітної плати (що має місце в межах спірних правовідносин) та може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

Підсумовуючи викладене, судова колегія зазначає, що на теперішній час питання перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури у звязку зі збільшенням розміру заробітної плати не врегульовано на законодавчому рівні, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів застосовує при розгляді справи практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV.

Висновки апеляційного суду, викладені в цій постанові, узгоджуються з позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в ухвалі від 3 червня 2014 року у справі «Великода проти України». У цій справі заявниця отримувала свою пенсію у сумі, визначеній рішенням суду від 19 січня 2010 року, до тих пір, поки механізм нарахування її пенсії, встановлений вищезазначеним судовим рішенням на підставі закону, чинного на час подій, не було змінено шляхом внесення змін до відповідних законодавчих актів, внаслідок чого розмір її пенсії був зменшений.

Так, у цій справі Європейський Суд дійшов висновку, що зменшення пенсії заявниці було сумісним з вимогами статті 1 Першого протоколу. Зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Також Суд зауважив про відсутність доказів того, що відповідні зміни до Закону України про державний бюджет України не були внесені відповідно до законної процедури, а за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними, Суд доходить висновку, що вони відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу. Суд також не зміг дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції. За висновками Європейського Суду, зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.11, ст. 24, ст. 94, ст. 160, ст. 184, ст. 195, ст. 197, п.3 ч.1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області задовольнити.

Постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2017 року у адміністративній справі № 233/6244/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії.

Постанова ухвалена та підписана 24 квітня 2017 року.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Васильєва

ОСОБА_2