Справа № 446/1965/16-а
Суддя: Бакай І. А.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 446/1965/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бакай І. А.

при секретарі Новосад І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Камянка-Бузька Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Камянка-Бузького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з позовом до Камянка-Бузького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області та просить скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.03.2012року серії ВП № 30171514. У підтвердження позову покликається на те, що постановою Камянка-Бузького районного суду Львівської області по справі № 2-а-320/11 від 06.09.2011р. зобовязано Управління ПФУ в Камянка-Бузькому районі здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1 за період з 01.12.2010р. щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням абз. 1 ч.1 ст. 28 ЗУ « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум за даний період. На підставі зазначеної постанови вона одержала виконавчий лист та направила на виконання до ВДВС Камянка-Бузького РУЮ. Про хід виконавчого провадження його ніхто не повідомляв, а 01.11.2016р. отримала постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.03.2012року серії ВП № 30171514. Вважає дану постанову протиправною та такою, що винесена передчасно і підлягає скасуванню, оскільки судове рішення фактично не виконано, виконавець не виконав свій обов'язок по накладенню арешту на грошові кошти та інше майно боржника, як це передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Рішення суду набрало законної сили, а тому підлягає обов'язковому виконанню, у звязку з чим вимушена звернутись за захистом своїх прав до суду.

Позивач у судове засідання не зявилась, подала суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, письмових заперечень на позовну заяву суду не надав.

Суд вважає за можливе у відповідності до ч.3 ст. 168 КАС України проводити розгляд справи у відсутності сторін.

У відповідності до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно постанови Камянка-Бузького районного суду Львівської області по справі № 2-а-320/11 від 06.09.2011р. зобовязано Управління ПФУ в Камянка-Бузькому районі здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1 за період з 01.12.2010р. щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням абз. 1 ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум за даний період.

26.11.2011 р. позивачка отримала виконавчий лист та направила його на виконання до ВДВС Камянка-Бузького РУЮ у Львівській області.

01.11.2016 року позивачка отримала постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.03.2012р., у якій зазначено, що у ході виконання встановлено ряд обставин, які унеможливлюють виконання боржником виконавчого документа ж в самостійному, так і в примусовому порядку: листом за вих. № 5656 від 26.09.2011 року начальник управління Пенсійного фонду України в Кам'янка-Бузькому районі повідомив, що стягувану ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження та передано до управління з виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Провести виплату пенсії відповідно до проведеного перерахунку неможливо, оскільки законодавством не передбачено за рахунок яких коштів і з яких джерел мають виконуватися рішення суду щодо виплати підвищень до пенсії як дітям війни. Самостійно виконати рішення суду управління Пенсійного фонду України в Кам'янка-Бузькому районі не має можливості, оскільки являється державною установою, форма власності - загальнодержавна, форма фінансування - державний бюджет. Власними коштами чи майном боржник не володіє. Рішення виконати без участі боржника неможливо. Виконавчий документ слід повернути органу, що його видав.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження»після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Згідно з ч.2 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Згідно з ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Закону.

Як зазначалося вище, відповідачем вживалися передбачені Законом заходи щодо примусового виконання постанови Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 30.06.2011року, зокрема, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлено боржнику строк для добровільного виконання. Однак відповідач не довів того, що останнім вживались заходи до притягнення до відповідальності відповідальних осіб за невиконання судового рішення.

Як вбачається з мотивів оскаржуваної постанови, неможливість виконання судового рішення пояснюється відсутністю в Законах України «Про Державний бюджет» видатків на виконання судових рішень.

Ч.5 ст.124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

ч.2 ст.8 КАС України, яка зобов'язує суд застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - Суд) у своєму рішенні у справі "ОСОБА_2 проти Італії" наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, виконання судового рішення не може відстрочуватися на незаконних підставах.

Також, в своєму рішенні "Кечко проти України" Суд констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань.

У рішенні "Войтенко проти України" Суд знову повторює, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок. Проте, затримка виконання судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, може у виняткових випадках бути виправдана. Суд допускає, що асигнування на виплату державних боргів може спричинити певні затримки у виконанні рішень з бюджету Уряду. Тим не менше, Суд вирішує, що не передбачивши таких асигнувань протягом трьох років підряд, держава-відповідач не виконала своїх зобов'язань за статтею 6 параграфу 1 Конвенції.

Беручи до уваги вищенаведену судову практику Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що відсутність коштів у боржника чи у держави на виконання взятих на себе зобов'язань не є підставою для закінчення виконавчого провадження і не звільняє боржника від виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З матеріалів справи не вбачається, що неможливість виконання судового рішення підтверджується будь - якими доказами, лист боржника про відсутність бюджетних коштів сам по собі не підтверджують цього факту, таким чином висновки державного виконавця про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження є необґрунтованими.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що закриття виконавчого провадження є фактично відмовою у виконанні судового рішення.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що постанова про закінчення виконавчого провадження є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до повноважень суду, встановлених ч. 2 ст. 162 КАС України, визнається судом протиправним і скасовується, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП № 30171514 від 30.03.2012 року з примусового виконання виконавчого листа №2-а-320/11 виданого 12.08.2011 року Камянка-Бузьким районним судом Львівської області.

Оскільки позивачка постанову про закриття виконавчого провадження отримала 01.11.2016р., а до суду з позовом звернулась 10.11.2016р., то строк звернення до суду із зазначеним позовом підлягає поновленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-14, 69-71, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Поновити строк звернення до суду ОСОБА_1 до Камянка-Бузького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії ВДВС Камянка-Бузького РУЮ у Львівській області протиправними.

Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 30171514 від 30.03.2012 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-320/11 виданого 26.11.2011 року Камянка-Бузьким районним судом Львівської області.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Камянка-Бузький районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий : /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя Кам'янка-Бузького районного суду

Львівської області ОСОБА_3