Справа № 804/958/16
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2017 рокусправа № 804/958/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 МВС України на Придніпровській залізниці, Міністерства внутрішніх справ України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 МВС України на Придніпровській залізниці, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Міністерства внутрішніх справ України

про визнання протиправними та скасування наказів, зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у жовтні 2015 року звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: 1) визнати протиправним та зобовязати УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку ліквідації Міністерство внутрішніх справ України, скасувати наказ № 80 о/с від 21.08.2015 в частині звільнення з органів внутрішніх справ України в запас за п. 64 «г» (через скорочення штатів) з 31.08.2015; 2) зобовязати УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку ліквідації Міністерство внутрішніх справ України, винести наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого групи кримінальної міліції у справах дітей лінійного відділу на станції Нижньодніпровськ-Вузол УМВС України на Придніпровській залізниці з 31.08.2015 та занести відповідні записи у трудову книжку; 3) зобовязати ГУМВС України в Дніпропетровській області, а у разі його ліквідації Міністерство внутрішніх справ України, видати наказ про прийняття ОСОБА_1 для подальшого проходження служби на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області з 31.08.2015, згідно з раніше погодженого рапорту та занести відповідні записи у трудову книжку; 4) визнати протиправним та зобовязати УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку ліквідації Міністерство внутрішніх справ України, скасувати наказ № 83 о/с від 04.09.2015 в частині звільнення з ОВС України в запас за п. 64 «г» (через скорочення штатів) з 04.09.2015, та занести відповідні записи у трудову книжку; 5) зобовязати Головне управління МВС України в Дніпропетровській області, а у випадку ліквідації Міністерство внутрішніх справ України, внести зміни в наказ про прийняття для подальшого проходження служби на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області з 31.08.2015, вважаючи працюючим з 04.09.2015, та занести відповідні записи у трудову книжку; 6) зобов'язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади з 07.11.2015 у відповідності до п. 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області та видати відповідний наказ з цього приводу; 7) зобовязати УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку ліквідації Міністерство внутрішніх справ України, спростувати неправдиві дані, внесені до подання про звільнення ОСОБА_1 з ОВС через скорочення штатів і службової характеристики, скласти і видати подання, службову характеристику з обєктивним урахуванням особистого вкладу ОСОБА_1 в роботу УМВС України на Придніпровській залізниці; 8) стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації з Міністерства внутрішніх справ України, грошове забезпечення за період вимушеного прогулу з 05.09.2015 по фактичну дату винесення відповідного судового рішення та винесення наказу Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області про переведення на посаду у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області у розмірі повного середньомісячного грошового забезпечення, яке отримував у 2015 році із розрахунку його середньоденного грошового забезпечення, яке складало 131,74 грн., вказавши повну суму грошового забезпечення; 9) стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації з Міністерства внутрішніх справ України, грошову компенсацію за несвоєчасну видачу трудової книжки згідно зі ст. 235 КЗпП України у розмірі 5928,30 грн.; 10) стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації з Міністерства внутрішніх справ України, моральну шкоду за несвоєчасну видачу трудової книжки, що призвело до грубого порушення вимог законодавства про працю у сумі 1000,00 грн.; 11) стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації з Міністерства внутрішніх справ України, моральну шкоду за протиправне звільнення, грубе порушення моїх конституційних прав, грубе порушення вимог законодавства про працю та позбавлення мене засобів для існування у сумі 60000,00 грн.; 12) зобов'язати УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації Міністерство внутрішніх справ, перерахувати та стягнути на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення, яке отримав у серпні та вересні 2015 року, встановивши премію не менше 10 % від посадового окладу та як наслідок, перерахувати суму грошового забезпечення за серпень та вересень 2015 року та суму одноразової матеріальної допомоги при звільненні та здійснити дані фінансові виплати відповідно до перерахунку, вказавши суму; 13) зобов'язати УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації Міністерство внутрішніх справ, перерахувати та стягнути грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2015 рік, в сумі - 3281,21 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці № 80 о/с від 21 серпня 2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за підпунктом «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів); визнано протиправним та скасовано наказ ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці № 83 о/с від 04 вересня 2015 року, яким внесено зміни до наказу № 80 о/с від 21 серпня 2015 року в частині виправлення дати звільнення ОСОБА_1 з 31 серпня 2015 року на 04 вересня 2015 року; зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України поновити ОСОБА_1 на службі в органах Міністерства внутрішніх справ України з 05 вересня 2015 року; стягнено з ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 20421,75 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити повністю.

ОСОБА_2 МВС України на Придніпровській залізниці та Міністерство внутрішніх справ України також, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати його та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційні скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що наказом ОСОБА_2 МВС України на Придніпровській залізниці № 80 о/с від 21.08.2015 «По особовому складу» майора міліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого групи кримінальної міліції у справах дітей лінійного відділу на станції Нижньодніпровськ-Вузол з 31.08.2015 звільнено з органів МВС у запас (з постановкою на військовий облік) за п. 64 «г» (через скорочення штатів).

Згідно з витягом з наказу ОСОБА_2 МВС України на Придніпровській залізниці № 83 о/с від 04.09.2015 внесено зміни до наказу УМВС № 80 о/с від 21.08.2015 у частині звільнення майора міліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого групи кримінальної міліції у справах дітей лінійного відділу на станції Нижньодніпровськ-Вузол з 31.08.2015, якого вважати звільненим з 04.09.2015.

ОСОБА_2 МВС України на Придніпровській залізниці № 5/5905 від 24.09.2015 ОСОБА_1 було повідомлено про звільнення з органів МВС та направлено на його адресу копії оскаржуваних наказів, а також повідомлено про можливість отримання трудової книжки у відділі кадрового забезпечення.

ОСОБА_1, вважаючи вказані накази протиправними та звільнення незаконним, звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та правомірності оскаржуваних наказів, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Статтею 49-2 Кодексу законів про працю України визначено порядок вивільнення працівників, який передбачає, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що звільнення зі служби з ОВС через скорочення штатів можливе за умови неможливості подальшого працевлаштування такої особи, що, в свою чергу, передбачає обовязок роботодавця запропонувати працівнику всі наявні вакансії, що є в юридичної особи, з метою працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, займаючи посаду начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків лінійного відділу на станції Дніпропетровськ ОСОБА_2 МВС України на Придніпровській залізниці, 21 квітня 2015 року ознайомився з попередженням про можливе звільнення відповідно до вимог трудового законодавства, видане на підставі наказу ОСОБА_2 МВС України на Придніпровській залізниці «Про організаційно-штатні зміни в УМВС» № 102 від 17.04.2015 з метою оптимізації структури та штатної чисельності підрозділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС.

ОСОБА_1 22 квітня 2015 року до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області було подано рапорт про згоду на зайняття запропонованої посади старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, який було погоджено з керівництвом Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

При цьому, як вбачається з витягу з протоколу кадрової комісії ОСОБА_2 МВС України на Придніпровській залізниці № 5/3674 від 23.04.2015, ОСОБА_1 у звязку зі скороченням чисельності штату запропоновано дві посади на вибір: оперуповноваженого карного розшуку лінійного пункту на станції Новоолексіївка лінійного відділу на станції Мелітополь та старшого оперуповноваженого карного розшуку лінійного пункту на станції Пологи лінійного відділу на станції Запоріжжя.

У вказаному протоколі також зазначено, що позивач погодився на написання рапорту щодо призначення на посаду старшого оперуповноваженого карного розшуку лінійного пункту на станції Пологи лінійного відділу на станції Запоріжжя, проте сам ОСОБА_1 заперечує та зазначає, що відмовився від запропонованих посад, адже вже подав рапорт до Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Згідно з поясненнями ОСОБА_1, що також підтверджується матеріалами справи, останньому було відмовлено у переведенні до Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області для подальшого проходження служби, у звязку з чим позивач написав рапорт про переведення на посаду старшого оперуповноваженого групи кримінальної міліції у справах дітей лінійного відділу на станції Нижньодніпровськ-Вузол ОСОБА_2 МВС України на Придніпровській залізниці, на якій позивач перебував з червня 2015 року.

Наказом МВС України № 664 від 08.06.2015, на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування органів внутрішніх справ», вирішено ліквідувати ОСОБА_2 МВС України на Придніпровській залізниці та створено комісію з ліквідації.

Відповідно до наказу МВС України «Про організаційно-штатні зміни в підрозділах транспортної міліції» № 741 від 22.06.2015, ОСОБА_1 29 червня 2015 року попереджено про звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України, п. 63 «з» та п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 з 31 серпня 2015 року.

ОСОБА_1 на імя керівника ОСОБА_2 МВС України на Придніпровській залізниці 18 липня 2015 року було подано рапорт про переведення для подальшого несення служби на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, проте згідно з довідкою, виданою начальником ВКЗ Дніпродзержинського МУ ОСОБА_3, позивачу відмовлено в оформленні матеріалів на вказану посаду.

Наказом ОСОБА_2 МВС України на Придніпровській залізниці № 80 о/с від 21.08.2015 «По особовому складу» та наказом ОСОБА_2 МВС України на Придніпровській залізниці № 83 о/с від 04.09.2015 ОСОБА_1 звільнено з органів МВС у запас (з постановкою на військовий облік) за п. 64 «г» (через скорочення штатів) з 04.09.2015.

Як вбачається з листа голови ліквідаційної комісії т.в.о. начальника управління МВС України на Придніпровській залізниці, полковника міліції ОСОБА_4 № 5/5930 від 30.09.2015, всі працівники управління, які не знайшли посади в інших Головних управліннях МВС України в областях за два місяці, звільнені згідно зі скороченням штатів та ліквідації управління без проведення кадрової комісії.

При цьому судом встановлено, що згідно з листом ВВБ на Придніпровській залізниці Департаменту внутрішньої безпеки МВС України № 18/33-10дск від 10.06.2015, службою безпеки повідомлено ОСОБА_2 МВС на Придніпровській залізниці про недоцільність переведення ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області та призначення на посаду старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Натомість, листом Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області № 42/4145 від 19.05.2015 відповідача повідомлено про наявність вакантних посад для подальшого проходження служби, як на посадах молодшого начальницького складу, так і на посадах середнього та старшого начальницького складу, з проханням врахувати під час проведення кадрових комісій зазначену інформацію та запропонувати вказані посади працівникам у звязку з реорганізацією.

Проте, як було встановлено судом раніше, ОСОБА_2 МВС на Придніпровській залізниці під час проведення кадрової комісії, за наявності вакантних посад в межах Дніпропетровської області, не запропонувала ОСОБА_1 жодної посади в межах регіону, у тому числі в Красногвардійському РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. При цьому відповідачем не прийнято до уваги й рапорт позивача щодо подальшого проходження служби у вказаному ОВС, що не спростовано відповідачем жодними належними доказами та правовими обґрунтуваннями.

Встановлена обставина спростовує доводи ОСОБА_2 МВС на Придніпровській залізниці, що позивач відмовився від переводу до іншого структурного підрозділу ОВС у Дніпропетровській області.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 МВС на Придніпровській залізниці не виконано обовязку щодо працевлаштування ОСОБА_1, останнім самостійно вживалися відповідні заходи з метою подальшого проходження служби в ОВС, подавалися та погоджувалися рапорти зі структурними підрозділами ГУ МВС України в Дніпропетровській області, які залишилися не розглянутими ОСОБА_2 МВС на Придніпровській залізниці, за якими не було прийнято ані позитивного, ані негативного рішення, що не відповідає принципу правової визначеності та позбавляє особу права на оскарження рішення, прийнятого за результатом розгляду відповідного рапорту.

ОСОБА_2 МВС України на Придніпровській залізниці належними доказами не доведено відсутності можливості подальшого використання позивача на службі, переведення на іншу позаду чи до іншого структурного підрозділу.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що факт невиконання ОСОБА_2 МВС України на Придніпровській залізниці обовязку щодо належного працевлаштування позивача з дотриманням порядку та умов, визначених законом, підтверджується й тим, що на момент наявності погодженого рапорту ОСОБА_1 щодо переведення до Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області для подальшого проходження служби, відповідачем було запропоновано лише посади оперуповноваженого карного розшуку лінійного пункту на станції Новоолексіївка лінійного відділу на станції Мелітополь та старшого оперуповноваженого карного розшуку лінійного пункту на станції Пологи лінійного відділу на станції Запоріжжя.

Вказані обставини свідчать про протиправність наказу ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці № 80 о/с від 21 серпня 2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за підпунктом «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів) та наказу ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці № 83 о/с від 04 вересня 2015 року, яким внесено зміни до наказу № 80 о/с від 21 серпня 2015 року в частині виправлення дати звільнення ОСОБА_1 з 31 серпня 2015 року на 04 вересня 2015 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом поновлення порушеного права позивача є зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України поновити ОСОБА_1 на службі в органах Міністерства внутрішніх справ України з 05 вересня 2015 року та стягнення з ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме неправильно розраховано середньоденне грошове забезпечення і, як наслідок, повне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, колегія суддів знаходить необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, вказаний Порядок застосовується, зокрема, у випадках вимушеного прогулу.

Згідно з пунктом 2 Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Пунктом 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до пункту 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обовязків, але не більш як за один рік.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ України 04.09.2015, таким чином попередні два місяці для вирахування середньої заробітної плати є липень та серпень 2015 року.

Згідно з довідкою, яка міститься в матеріалах справи, грошове забезпечення ОСОБА_1 у місячному розмірі становить 1734,38 грн., отже, середньоденна (годинна) заробітна плата ОСОБА_1 становить 55,95 грн., яка підлягає множенню на 365 днів вимушеного прогулу.

Таким чином, сума грошового забезпечення ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу становить 20421,75 грн.

Посилання ОСОБА_1 на те, що його має бути поновлено на попередній посаді, а саме старшого оперуповноваженого групи кримінальної міліції у справах дітей лінійного відділу на станції Нижньодніпровськ-Вузол, суд апеляційної інстанції також знаходить необґрунтованими, адже згідно з наказом МВС України № 664 від 08.06.2015, ОСОБА_2 МВС України на Придніпровській залізниці ліквідовано та створено комісію з ліквідації, що унеможливлює поновлення позивача на попередній посаді.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо: зобовязання відповідачів видати наказ про його призначення на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області, внести до нього відповідні зміни щодо дати початку проходження служби; зобов'язання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади з 07.11.2015 у відповідності до п. 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області та видати відповідний наказ з цього приводу; спростування відповідачем неправдивих даних, внесених до подання про звільнення, зобовязання його скласти та видати подання, службову характеристику з обєктивним урахуванням особистого вкладу ОСОБА_1 в роботу УМВС України на Придніпровській залізниці, є передчасними, адже вирішення вказаних питань належить до виключної компетенції субєкта владних повноважень. Призначення на посаду, розгляд субєктом владних повноважень кандидатур на ту чи іншу посаду, складання подання на звільнення та службових характеристик здійснюється у порядку та відповідно до процедури, визначеної чинним законодавством, що виключає втручання суду в дискреційні повноваження субєкта владних повноважень.

Щодо вимоги позивача про стягнення з УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації з Міністерства внутрішніх справ України, грошової компенсації за несвоєчасну видачу трудової книжки згідно зі ст. 235 КЗпП України у розмірі 5928,30 грн., колегія суддів доходить висновку, що поновлення позивача на службі в ОВС є належним та достатнім засобом захисту порушених прав та законних інтересів ОСОБА_1, крім того судом зобовязано здійснити виплату суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, що в цілому поглинає належні особі виплати через незаконне звільнення. Окрім того, позивачем не доведено, матеріалами справи не підтверджено, що затримка у видачі трудової книжки відбулася з вини відповідача.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не доведення позивачем обґрунтованості позовних вимог в частині зобовязання УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації Міністерство внутрішніх справ, здійснити перерахування та сплату грошового забезпечення із встановленням премії, одноразової матеріальної допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2015 рік, адже вказані виплати проведені відповідачем, правильність їх нарахування не спростована відповідачем та підтверджується матеріалами справи.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди за несвоєчасну видачу трудової книжки та протиправне звільнення, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачем не доведено, що в результаті винесення відповідачем оскаржуваного наказу позивач зазнав моральної шкоди та не обґрунтував в чому полягає моральна шкода, які негативні наслідки зазнав позивач (емоційний розгляд, неможливість налагодження стосунків у суспільстві, працювати чи вести активне громадське життя тощо), не доведено та не встановлено причинний зв'язок між винесенням наказу про звільнення та моральною шкодою. Зазначення позивачем в якості моральної шкоди позбавлення протиправним наказом матеріального забезпечення у вигляді заробітної плати також не приймається судом до уваги, адже в даному випадку поновлення прав відбудеться шляхом виплати відповідачем суми компенсації за вимушений прогул.

Спростовуючи доводи ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що повної ліквідації УМВС України на Придніпровській залізниці не відбулося, адже в наказі МВС України № 664 від 08.06.2015 зазначено про повну ліквідацію ОСОБА_2 МВС України на Придніпровській залізниці, без створення будь-яких структурних підрозділів, визначення правонаступників, що свідчить про повну ліквідацію державного органу без правонаступництва та без додання скорочених посад до інших структурних підрозділів МВС, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу МВС України «Про заходи щодо реформування органів внутрішніх справ» № 431 від 14.04.2015, начальникам головних управлінь, управлінь МВС в областях, місті Києві наказано опрацювати питання щодо реорганізації та підпорядкування лінійних відділів управлінь МВС на залізницях головним управлінням, управління МВС в областях, місті Києві.

Наказом МВС України «Про організаційно-штатні зміни в підрозділах транспортної міліції» № 741 від 22.06.2015 затверджено перелік змін у штатах МВС, згідно з яким Лінійний відділ на станції Дніпропетровськ реорганізовується.

Встановлені обставини свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо факту реорганізації ОСОБА_2 МВС України на Придніпровській залізниці шляхом приєднання до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області.

Доводи Міністерства внутрішніх справ України, що ОСОБА_1 не перебував з ним у безпосередніх трудових (службових) відносинах, тоді як судом першої інстанції позивача поновлено на службі в органах МВС України, жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтованість та законність його рішення, адже ОСОБА_1 проходив службу у структурному підрозділі органів МВС України, який на сьогодні перебуває в стадії ліквідації.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 МВС України на Придніпровській залізниці, Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року в адміністративній справі № 804/958/16 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 21 квітня 2017 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова