Справа № 552/10622/16-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 р. Справа № 552/10622/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Калиновського В.А. , Зеленського В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 05.01.2017 по справі № 552/10622/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА

В грудні 2016 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1І.) звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом про визнання неправомірними дій Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі відповідач) щодо відмови у здійсненні перерахунку раніше призначеної пенсії на підставі довідок прокуратури Полтавської області від 03.10.2016 № 18-565/вих16 та № 18-566/вих-16 з розрахунку 90 % від суми місячного заробітку з 01.06.2016 року без обмеження граничного розміру пенсії; зобов'язання здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 03.10.2016 № 18-565/вих16 та № 18-566/вих-16 з розрахунку 90 % від суми місячного заробітку з 01.06.2016 року без обмеження граничного розміру пенсії та провести відповідні виплати; зобов'язання відповідача подати звіт про виконання у місячний строк з дня постанови суду законної сили; стягнення з Державного бюджету України на користь позивача сплаченого судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 05 січня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови в здійсненні перерахунку раніше призначеної пенсії.

Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії на підставі довідок прокуратури Полтавської області від 03.10.2016 № 18-565/вих16 та № 18-566/вих-16 з розрахунку 90 % від суми місячного заробітку, починаючи з 01.06.2016 року, без обмеження граничного розміру пенсії та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_1 сплаченого судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись своєчасно та належним чином.

Неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України), не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 13.04.2017 за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Полтавському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону Україну "Про прокуратуру".

07.10.2016 позивач звернувся до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області з заявою про здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників, надавши довідки прокуратури Полтавської області від 03.10.2016 № 18-565/вих16 та № 18-566/вих-16.

Листом від 12.12.2016 № 416/Т-17/2, 417/Т-17/3 відповідачем відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", посилаючись на те, що Кабінетом Міністрів України не визначено порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури.

Не погодившись із відмовою відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання неправомірними дій Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

Задовольняючи позовні вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутність відповідного нормативно-правового акту Кабінету Міністрів України, який би регулював умови та порядок перерахунку пенсій, не може бути підставою для відмови в призначенні особі пенсії. Суд першої інстанції виходив з того, що відмова в перерахунку пенсії через не встановлення певного порядку Урядом (справа "Суханов та Ільченко проти України" (заяви № 68385/10 та 71378/10 від 26.09.2014 року) була розцінена Європейським судом з прав людини як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 51-56). Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі "Бутченко проти України" (заява №38677/06 від 24.07.2014 року), у якій констатовано, що Кабінет Міністрів України повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги. Відмова у призначенні пенсії з посиланням на вказану підставу, є неправомірною та такою, що порушує право позивача на призначення йому та отримання належного рівне пенсійних виплат.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працював в органах прокуратури та відповідно до постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 02.09.2016 у справі № 554/5875/16-а позивач отримав право на пенсійне забезпечення на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ (далі Закон №1789-ХІІ).

У відповідності до ч.13 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Разом з тим, Законом України від 28 грудня 2014 року №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України". Вказані зміни набули чинності з 01.01.2015.

15 липня 2015 року набув чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697 згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення Закону №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50- 1, частини третьої статті 51 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 р.;

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (07 жовтня 2016 року) частини 13 та 18 статі 50-1 Закону №1789-ХІІ втратили чинність.

Відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697 від 14.10.2014 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, тобто вказаний Закон не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. На даний момент нормативно-правових актів, які регулювали умови та порядок перерахунку пенсій не прийнято. Отже, законодавець встановивши право на перерахунок пенсії працівникам прокуратури, не визначив умови та порядок її перерахунку, що позбавляє можливості пенсійному органу здійснити перерахунок у встановленому порядку.

З огляду на те, що позивач звернувся із заявою про здійснення перерахунку пенсії 07.10.2016, а ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697 на той час не містила норми, яка б передбачала таку підставу для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі.

Зміни, внесені Законом України № 76 від 28.12.2014 року до ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789 та ч. 20 ст. 86 Закону № 1697, неконституційними у встановленому порядку не визнавались і не скасовувались.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність, а тому висновок суду першої інстанції щодо протиправності рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії у зв'язку зі збільшенням посадових окладів працівникам прокуратури, не ґрунтується на нормах діючого закону, чим порушено принцип законності, закріплений статтею 9 КАС України.

З урахуванням норм діючого законодавства та обставин справи, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що при перерахунку пенсії позивачу відповідач повинен був керуватися ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії ). При цьому судом першої інстанції не було враховано, що на час виникнення у позивача права на призначення пенсії, статтю 50-1 Закону №1789-ХІІ було викладено в новій редакції відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", якою виключено право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників, та встановлено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Таким чином, законодавством, яке діяло на час виникнення у позивача права на призначення пенсії, також не було передбачено таку підставу для перерахунку пенсії як підвищення заробітної плати.

Колегія суддів також вважає помилковим посилання суду першої інстанції на рішення Європейського суду з прав людини (далі ЕСПЛ) у справі "Суханов та Ільченко проти України" (заяви №68385/10 та 71378/10 від 26.09.2014 року та у справі "Бутченко проти України" (заява №38677/06 від 24.07.2014 року, враховуючи наступне.

Так, у справі "Суханов та Ільченко проти України" заявники скаржилися на невиплату їм державними органами відповідної надбавки до пенсії в розмірі, передбаченому статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у періоди з 1 січня 2006 року по 9 липня 2007 року та з 1 січня по 22 травня 2008 року.

ЕСПЛ зазначив, що в період з квітня по грудень 2006 року Кабінет Міністрів України мав визначити розмір надбавки до пенсії, яка підлягала виплаті заявникам. Жодного рішення з цього питання не було прийнято. У цьому випадку відмова держави здійснити певні дії становила втручання в права заявників, передбачені статтею 1 Першого протоколу. Уряд не надав жодних пояснень цієї бездіяльності, яка тримала заявників у невизначеності. Таким чином, Суд не бачить жодних причин, чому органи влади не вжили заходів для визначення розміру надбавки до пенсії заявників і вважає це втручання невиправданим (див., з відповідними змінами, рішення у справі "Клаус і ОСОБА_2 проти Грузії" (Klaus and Iouri Kiladze v. Georgia), заява № 7975/06, від 2 лютого 2010 року; рішення у справі "Будченко проти України" (Budchenko v. Ukraine), № 38677/06, від 24 квітня 2014 року).

При цьому ЕСПЛ вказав, що у цих справах сама суть права заявників на пенсійне забезпечення та виплати державними органами відповідної надбавки до пенсії в розмірі, передбаченому статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не ставиться під сумнів.

Разом із тим, у справі, що розглядається, чинне законодавство не містить жодних положень, які б надавали позивачу право перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Колегія суддів вважає, що відмова у перерахунку пенсії через неприйняття Кабінетом Міністрів України постанови, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсії, може розглядатися колегією суддів як втручання в права, передбачені статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виключно у випадку коли статтею 86 Закону № 1697, ст. 50-1 Закону № №1789-ХІІ ( в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", що діяла нас виникнення права на призначення пенсії) було б передбачено таку підставу для перерахунку пенсії як підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що як станом на час призначення пенсії, так і на час звернення за перерахунком пенсії, право на перерахунок призначених пенсій працівникам прокуратури у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати не було передбачено на законодавчому рівні, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для вирішення справи, порушено норми матеріального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст.ст.41 160, 167, 195, 196, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 05.01.2017 по справі № 552/10622/16-а скасувати в частині визнання протиправними дії Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 в здійсненні перерахунку раніше призначеної пенсії, зобов'язання Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії на підставі довідок прокуратури Полтавської області від 03.10.2016 року № 18-565/вих. 16 та № 18-566/вих16 з розрахунку 90 % від суми місячного заробітку, починаючи з 01.06.2016 року, без обмеження граничного розміру пенсії та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум, стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 05.01.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 18.04.2017.