Справа № 821/1668/16
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/1668/16

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06.12.2016 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Херсонської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування фінансових (штрафних) санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Херсонської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішень про застосування фінансових (штрафних) санкцій.

В обґрунтування позову зазначалося, що зазначені рішення відповідача є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки ФОП ОСОБА_1 задекларовано відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік від 08.02.16 № загальний оподатковуваний дохід в сумі 2350554, 26 грн., що відповідає фактичним обставинам господарської діяльності та підтверджується первинними документами наданими в повному обсязі до перевірки. Всі готівкові кошти, які надходили до каси (місця проведення розрахунків) своєчасно оприбутковувались на підставі фіскальних чеків та вносились до Книг обліку розрахункових операцій в день надходження готівкових коштів.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 06.12.2016 року відмовлено в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в повному обсязі.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позовних вимог в повному обсязі.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення почтових відправлень та до канцелярії Одеського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання апелянта про розгляд справи за його відсутності, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст.197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що в період з 10.02.2016 року по 23.02.2016 року Херсонською ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області було проведено планову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 08.07.2014 року по 31.12.2015 року правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (єдиного внеску) за період з 08.07.2014 року по 31.12.2015 року, валютного та іншого законодавства за період з 08.07.2014 року по 31.12.2015 року.

За результатми перевірки складено акт від 01.03.2016 року №90/21-03-17- 03/НОМЕР_1 Про результати документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 08.07.2014р. по 31.12.2015р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 08.07.2014р. по 31.12.2015р..

Відповідно до акту документальної планової перевірки від від 01.03.2016 року №90/21-03-17- 03/НОМЕР_1, встановлено порушення п.2.6 гл.2 Постанови НБУ від 15.12.04 №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті України», а саме несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів в сумі 4676,45 грн.; п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54, п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, а саме заниження податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в сумі 7931, 64 грн; п.2 ч. і ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме заниження суми сдиного внеску з чистого оподаткованого доходу за 2015 рік в сумі 18348, 57 і рн.

За результатами перевірки контролюючим органом винесено: податкове повідомлення-рішення від 30.03.2016 року №, яким /донараховано 7931,64 грн. податку на доходи фізичних осіб та 2152,91 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення-рішення від 31.03.2016 року №, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 23382, 25 грн. за порушення норм з регулювання обігу готівки (несвоєчасне оприбуткування і отівкових коштів);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.06.2016 року №Ф- з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 18348,57 грн.;

- рішення від 30.03.2016 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фінансовим органом або платником с воєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 1834, 86 грн.

За результатами оскарження в адміністративному порядку контролюючим органом скасовані вимога про сплату боргу (недоїмки) ЄСВ від 30.03.2016 року №Ф-, рішення від 30.03.2016 року № та винесено на підставі того ж акту перевірки вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.06.2016 року № з сдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 18 348, 57 грн. та рішення від 14.06.2016 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 1834, 86 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що не вбачає підстав для скасування податкових повідомлень рішень № НОМЕР_2 від 30.03.2016 р., № НОМЕР_3 від 31.03.2016 р., вимогу про боргу № Ф- від 14.06.2016 р., рішення про застосування фінансових (штрафних) санкцій № НОМЕР_4 від 14.06.2016 р.

Однак судова колегія суду апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду та вважає обґрунтованими доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі, в додаткових поясненнях до апеляційної скарги та надані під час судового засідання в суді апеляційної інстанції, з огляду на наступні обставини справи.

Основним видом господарської діяльності суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (за кодом КВЕД 47.11), застосовуючи загальну систему оподаткування, обліку і звітності, є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пп. 16.1.2 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно пп. 16.1.3 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п.44.1 ст. 44 ПК України платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.3 ст. 44 ПК України встановлено, що платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (п.44.6 ст. 44 ПК України).

Відповідно до п. 177.1 ст. 177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно п. 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Статтею 1 Закону України №2464-VI визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України №2464-VI встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 7 Закону України №2464-VI визначено база для нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно з п. 2 частини першої ст. 7 Закону України №2464-VI та частини одинадцятої ст. 8 Закону для фізичних осіб - підприємців (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок установлюється у розмірі 34,7 % суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, в якому отримано дохід (прибуток).

У відповідності до п. 3 ст. 7 Закону України №2464-VI нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Згідно п. 11 ст. 8 Закону України №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 нього Закону, встановлюється у розмірі 34.7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Частиною 1 статті 9 Закону України №2464-VI встановлено, що єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до п. 3 ст. 9 Закону України №2464-VI, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України №2464-VI встановлено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках передбачених Законом, вважається недоїмкою.

Згідно ч. 11 ст. 9 Закону №2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.03.2016р. № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 7931,64 грн. і штрафних санкцій на загальну суму 2152,91 грн., у т. ч.: 1982,91 грн., відповідно до п. 123.1 ст. 123 та 170 грн. відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України: вимога від 30.03.2016 №0- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі 18348.57 грн., рішення від 30.03.2016р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 1834,86 грн.

Так суд першої інстанції погодився з доводами відповідача, що згідно наданих до перевірки банківських документів та книг обліку розрахункових операцій, в ході проведення перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за 2015 рік не включено до складу доходу, отриманого від провадження господарської діяльності, доходів у розмірі 52877,72 грн. (в т.ч. за червень, 2015 року - 16431,20 грн., липень 2015 року -19424,72 грн., серпень 2015 року - 17021,80 грн.).

В якості доказу відповідач зазначив на те, що щодо зазначеної суми доходів є записи у книзі обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці протягом календарного року, однак це не відображено у розділі III та додатку 4 декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік від 08.02.2016 №.

Також відмовляючи в задоволенні позову судом першої інстанції було зазначено , що перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не включено до загального оподаткованого доходу суми отриманих доходів у розмірі 52877, 72 грн. ( в т.ч. за червень 2015 р. - 16431,20 грн., липень 2015 р. - 19424,72 грн., серпень 2015 р. - 17021, 80 грн.). Зазначені суми доходів записано у книгу обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці протягом календарного року та не включено до загального оподаткованого доходу за 2015 рік. (а.с. 22).

Крім того, судом зазначено, що платник податків ФОП ОСОБА_1 зареєстрована суб'єктом підприємницької діяльності з 08.07.2014 р. та не подала декларацію про майновий стан і доходи за III квартал 2014 року, а саме за результатами звітного кварталу, в якому розпочата підприємницька діяльність, що є порушенням п. 177.5.2 ст. 177 Податкового кодексу України, розрахунок штрафних санкцій (додаток до акту перевірки).

Однак судова колегія суду апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем під час проведення перевірки не було достовірно встановлено з яких видів доходів фактично сформовані суми, що вказані в акті перевірки в якості заниження суми чистого оподаткованого доходу: в червні на суму - 16431,29грн., в липні -19424.72грн., в серпні - 17021,80грн., всього на загальну суму 52877,72грн.; не врахований факт того, що в акті перевірки не відображено, з якого джерела взяті дані суми - Книг обліку доходів та витрат, КОРО або надходжень з банку; не перевірені фактичні розрахунки даних сум.

Так судовою колегіє суду апеляційної інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1 задекларовано відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік від 08.02.2016 № загальний оподатковуваний дохід в сумі 2350554, 26 грн., що відповідає фактичним обставинам господарської діяльності та підтверджується первинними документами наданими в повному обсязі до перевірки, а саме: книгами обліку розрахункових операцій, 2-звітами за вказаний пероід, звітами про використання РРО та книг обліку операцій та банківськими документами за перевіряеми й період.

Також як вбачається з матеріалів справи, протягом перевіряємого періоду на банківский рахунок ФОП ОСОБА_1 надходили лише грошові кошти в якості торговельної виручки (зазначені обставини підтверджуються банківськими виписками з відміткою банку, оформленими єдиним документом).

Торговельна виручка обліковується у звітах по РРО та у книгах за формою 10, дані в яких кореспондуються друг з другом та відповідають одне одному, копії звітів по РРО та листів з книг Ф.10 також наявні в матеріалах справи.

Щоденний облік руху готівкових грошових коштів у зазначені місяці також здійснювався ФОП ОСОБА_1 у відомостях обліку готівкових коштів. Дані цих відомостей обліку співпадають з даними, які містяться в звітах по РРО, книгах Ф.10 та банківських виписках.

Таким чином, судова колегія вважає, що донарахування податку на доходи фізичних осіб в сумі 7 931,64 грн та штрафної санкції в розмірі 2 152,91 грн за податковим повідомленням-рішенням від 30.03.2016 року № НОМЕР_2, є незаконним та протиправним.

З цих же підстав є незаконним та протиправним донарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 18 348,57 грн за рішенням № від 14.06.2016 року.

Зазначені обставини були підтверджені належним чином прошитими та пронумерованими оригіналами відповідних Книг обліку доходів та Книг обліку розрахункових операцій, які були надані для огляду під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, крім того з пояснень представників позивача та журналу судового засідання вони надавались і в суді першої інстанції, однак судом не були враховані.

Крім того, акт перевірки не містить інформації про порушення позивачем порядку ведення податкового обліку доходів та витрат, не містить посилань про відсутність первинних документів або відмову позивача від надання первинних документів або інформації, необхідної для підтвердження або спростування висновків податкового органу. Надані позивачем до суду первинні документи, на підставі яких формулювалась податкова звітність, оформлені належним чином.

Таким чином чинном судовою колегію суду апеляційної інстанції не встановлено порушення позивачем вимог законодавства, яким регламентується порядок формування валових витрат, які б впливали на правильність визначення чистого оподатковуваного доходу та свідчили б про заниження сум грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб.

Крім того відповідно до п. 2.2 Положення № 637 підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Пункт 2.6 вказаного Положення визначає, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій (РРО) або використанням розрахункових книжок (РК) оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Згідно з п. 4.2 вказаного Положення, усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі (додаток 5).

Кожне підприємство (юридична особа), що має касу, веде одну касову книгу для обліку операцій з готівкою в національній валюті (без урахування кас відокремлених підрозділів).

Відокремлені підрозділи підприємств, які проводять операції з приймання готівки за продану продукцію (товари, роботи, послуги) з оформленням її прибутковим касовим ордером, а також з видачі готівки на виплати, пов'язані з оплатою праці, виробничі (господарські) потреби, інші операції з оформленням їх видатковими касовими ордерами і відомостями, ведуть касову книгу.

Відокремлені підрозділи підприємств, страхові агенти, брокери, розповсюджувачі лотерей, які здійснюють готівкові розрахунки із застосуванням РРО або РК та веденням книги ОРО, але не проводять операцій з приймання (видачі) готівки за касовими ордерами, а також підприємці касової книги не ведуть.

Аркуші касової книги мають бути пронумеровані, прошнуровані та скріплені відбитком печатки підприємства (юридичної особи). Кількість аркушів у касовій книзі засвідчується підписами керівника і головного бухгалтера підприємства (юридичної особи).

Записи в касовій книзі здійснюються у двох примірниках (через копіювальний папір) чорнилом темного кольору чорнильною або кульковою ручкою. Перші примірники, що є невідривною частиною аркуша касової книги - «Вкладні аркуші касової книги», залишаються в касовій книзі. Другі примірники, що є відривною частиною аркуша касової книги - «Звіт касира», є документом, за яким касири звітують щодо руху грошей у касі. Перші і другі примірники мають однакові номери.

Виправлення в касовій книзі, як правило, не допускаються. Якщо виправлення зроблені, то вони засвідчуються підписами касира, а також головного бухгалтера або особи, що його заміщує.

Відповідно до п. 7.15 вказаного Положення, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в п. 2.6 цього Положення.

Таким чином, оприбуткуванням готівки в касі підприємства, яке проводить готівкові розрахунки із застосуванням РРО (використанням РК), є здійснення обліку такої готівки у книзі обліку розрахункових операцій (на підставі фіскальних звітних чеків РРО або даних РК) та відображення надходжень цієї готівки у касовій книзі підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи 30.03.2015 року ФОП ОСОБА_2 у відповідності до Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій було подано до ДПІ у м.Херсоні заяву про реєстрацію книги обліку розрахункових операцій та/або розрахункової книги, фіскальний номер НОМЕР_5 (а.с.197), однак як вбачається з матеріалів справи та фактично не заперечується відповідачем в своїх письмових поясненнях КОРО № було зареєстровано лише 14.04.2015 року (а.с.204).

Таким чином судова колегія вважає, що оприбуткування готівки за фіскальними звітними чеками від: 01.04.2015р. № 516 у розмірі 284,50 грн.; 02.04.2015р. № 517 у розмірі 267,25 грн.; 03.04.2015р. № 51 8 у розмірі 358,35 грн.; 04.04.2015р. № 519 у розмірі 328,95грн.; 05.04.2015р. № 520 у розмірі 387,55 грн.; 06.04.2015 № 521 у розмірі 270,10грн.; 07.04.2015 р. № 522 у розмірі 328,30 грн.; 08.04.2015р. № 523 у розмірі 252,20грн.; 09.04.2015р. № 524 у розмірі 238,25 грн.; 10.04.2015р. № 525 у розмірі 367,70 грн.; 11.04.2015р. № 526 у розмірі 279,85грн.; 13.04.2015р. № 527 у розмірі 202,75 грн відбулось своєчасно, що підтверджено відомостями з КОРО, яка була зареєстрована 14.04.2015 року.

З урахуванням викладеного, обставини справи не свідчать про несвоєчасне оприбуткування готівки, а вказують на неможливість внесення записів у звязку з відсутнітю книги ОРО, крім того з наведеної норми ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» вбачається, що фінансові санкції можуть застосовуватися лише у разі встановлення факту неоприбуткування (неповного та/або несвоєчасного) оприбуткування готівки у касах підприємств, а не за порушення порядку ведення книги обліку розрахункових операцій (в даному випадку - за КОРО).

За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про те, що останній здійснює оприбуткування готівкових коштів у відповідності п.2.6 Положення № 637 із застосуванням РРО, і як наслідок відповідачем неправомірно застосовано до позивача штрафні санкції, а відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення є таким, що порушує охоронювані законом права та інтереси позивача, а тому підлягає скасуванню.

З огляду на викладене судова колегія суду апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції не було повно досліджено матеріали справи та доводи позивача які були надані до суду та як неслідок не обґрунтовано було відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06.12.2016 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.03.2016 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.03.2016 року №.

Визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.06.2016 року №Ф- з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 18 348, 57 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 14.06.2016 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 1834, 86 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області /вул.І.Кулика, 143 а, м.Херсон, 73008, / на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 /пр.-т 200-Річчя Херсона, 38/7, кв.79, м.Херсон, 73000, ідентифікаційний номер / судовий збір за подачу адміністративного позову та апеляційної скарги 1157,53 грн. (одна тисяча сто пятдесят сім гривень пятдесят три копійки).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик