Справа № 523/18869/16-а
Суддя: Кисельов В. К.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради до ОСОБА_2 про приведення обєкту самочинного будівництва у попередній стан, -

ВСТАНОВИВ:

Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради звернулась з позовом до ОСОБА_2 про приведення обєкту самочинного будівництва у попередній стан. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно наданих матеріалів КП „ЖКС „Пересипський", які надійшли 11.10.2016р., Суворовській районній адміністрації Одеської міської ради стало відомо, що гр. ОСОБА_2 самочинно виконується розширення балкону до квартири № 56 на десятому поверсі житлового будинку № 157 по вулиці Добровольського у м. Одесі.

12.09.2014 р. майстром дільниці № 4 КП „ЖКС „Північний" було надано припис гр. ОСОБА_3 щодо надання правоустановчих документів на будівництво до квартири АДРЕСА_1.

13.09.2016р. складено протокол № 83 про порушення ст. 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення з яким гр. ОСОБА_3 ознайомився, надав пояснення та власноруч розписався.

Припис та протокол гр. ОСОБА_3 були проігноровані.

03 листопада 2016р. Суворовською районною адміністрацією було винесено розпорядження № 878р. «Про усунення порушень у сфері містобудівної діяльності на об'єкті самочинного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Станом на момент подачі позову вказане розпорядження не виконане, а тому позивач просить зобовязати відповідача за власний рахунок привести балкон у квартирі АДРЕСА_3 у попередній стан.

Суд вважає, що необхідно закрити провадження по справі за наступних підстав. Так, 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (далі субєкт владних повноважень), шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 3 КАС України в пункті 1 дає визначення терміну «справа адміністративної юрисдикції», якою визнається публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є субєкт владних повноважень.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за ознаками, наведеними в частині першій статті 17 КАС України, зокрема, на спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України (пункт 5 частини другої статті 17 КАС України).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного субєкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії субєктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має свою особливість субєктного складу участь субєкта владних повноважень є обовязковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю субєкта владних повноважень.

З огляду на це, неправильним є формальне застосування пункту 5 частини другої статті 17 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що до суду звертається субєкт владних повноважень як позивач. Зазначене підтверджується також правилами статей 3, 15, 45 ЦПК України, які передбачають право органів державної влади, органів місцевого самоврядування звертатися до суду з заявами в порядку цивільного судочинства у випадках, установлених законом.

Таким чином, аналіз статті 15 ЦПК України та статті 17 КАС України дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію визначення субєктного складу спірних правовідносин (участь у них субєкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер спірних правовідносин, із яких виник спір.

Крім того, 15 листопада 2016 року Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України за результатами розгляду справи № 21-1959а16 прийняла постанову, в якій дійшла висновку про те, що в нормі статті 50 КАС України наведено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами субєктів владних повноважень. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненнями субєктів владних повноважень, в яких одночасно можуть бути відповідачами фізичні особи, в чітко визначених законами України випадках.

Послідовно притримуючись зазначеного правового висновку, в справі, рішення в якій переглядається, Верховний Суд України доходить також наступних висновків.

Згідно з частиною четвертою статті 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх обєднання, юридичні особи, які не є субєктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Контекстний аналіз і конструкція указаних норм процесуального закону (статей 3, 17 та 50 КАС України) із огляду на завдання адміністративного судочинства (стаття 2 КАС України) свідчить про те, що поширення юрисдикції адміністративних судів на спори за зверненням субєкта владних повноважень, коли відповідачем за адміністративним позовом виступає інша особа, а не субєкт владних повноважень, є винятком із загальних правил і засад адміністративного судочинства. Під юрисдикцію адміністративних судів такі спори згідно з пунктом 5 частини другої статті 17 КАС України підпадають в тому разі, якщо в Конституції чи законах України зазначено про розгляд певного спору за адміністративним позовом субєкта владних повноважень в порядку, встановленому КАС України.

В даній справи Суворовська районна адміністрація Одеської міської Ради звернулась до суду з позовом до фізичної особи із тих підстав, що відповідач в порушення приписів законодавства, що регулює містобудівну діяльність, провів реконструкцію власної квартири.Матеріально-правовою вимогою позивач визначив покладення на відповідача обовязку привести обєкт нерухомості (квартиру) в стан, який існував до проведення реконструкції.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною другою статті 383 ЦК України передбачено право власника квартири на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно зі статтею 152 ЖК України в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, також передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку (пункт 4).

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України). При цьому Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради визначила правовими підставами звернення до суду з позовом закони України «Про архітектурну діяльність», «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Про місцеве самоврядування в Україні», які не містять норм про розгляд адміністративним судом, в порядку адміністративного судочинства спорів за зверненням субєкта владних повноважень (зокрема, місцевої державної адміністрації) до фізичних осіб про приведення самочинно реконструйованих жилих приміщень у попередній стан.

Таким чином, спір, за вирішенням якого до суду звернулася Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, не стосується захисту прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 1 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини другої цієї ж статті у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені статтею 15 ЦПК України: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Спір стосується речового права відповідача, правомірності здійснення ним правомочностей власника жилого приміщення та виник у звязку із запереченням позивачем права відповідача на проведення змін у квартирі. Отже спір виник із цивільних, житлових правовідносин і справа за правилами статті 15 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 14 грудня 2016 року по справі № 6-2554цс16.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 157 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В суд також надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до Суворовської районної адміністрації про залишення реконструкції без змін. Враховуючи, що суд закриває провадження по справі, то таку заяву необхідно повернути.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження за адміністративним позовом Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради до ОСОБА_2 про приведення обєкту самочинного будівництва у попередній стан - закрити.

2. Розяснити Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради про право звернення з вищевказаним позовом в порядку цивільного судочинства.

3. Зустрічний позов ОСОБА_2 до Суворовської районної адміністрації про залишення реконструкції без змін повернути.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана через Суворовський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня проголошення.

Суддя