Справа № 219/11416/16-а
Суддя: Решетняк І. В.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2-а/219/92/2017

Артемівський міськрайонний суд Донецької області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2017 року м. Бахмут Донецької області

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Решетняка І.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кульбіда Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Петрощук К.В.,

відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до рядового поліції поліцейського взводу 1 роти 4 батальону УПП

в м. Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжне Луганської області
Гребьонкіна Олександра Сергійовича
про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

До Артемівського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) з адміністративним позовом до рядового поліції поліцейського взводу 1 роти 4 батальону УПП в м. Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжне Луганської областіГребьонкіна Олександра Сергійовича(далі по тексту відповідач) про визнання дій відповідача щодо складання постанови серії АР № 153233 від 11.11.2016 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, незаконними, визнання постанови серії АР № 153233 від 11.11.2016 року про накладення адміністративного стягнення протиправною та скасування постанови серії АР № 153233 від 11.11.2016 року про накладення адміністративного стягнення і закриття провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, пов`язаного з користуванням водієм під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, підтвердженням чого є відсутність будь-яких доказів, передбачених ст.251 КУпАП, вчинення ним даного адміністративного правопорушення.

Відповідач письмових заперечень проти позову та документів та матеріалів, які можуть бути використанні як докази у справі, до суду не надав, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення позивача та його представника по суті спору, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступне.
11 листопада 2016 року відповідачем була винесена постанова серії АР № 153233 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.67,81).

Згідно з даною постановою відповідача від 11.11.2016 року 11 листопада 2016 року об 11 годині 10 хвилин у м. Сєвєродонецьку на перехресті вулиці Богдана Лищини та проспекту Гвардійського позивач під час керування автомобілем AUDI 100, державним номером НОМЕР_1 , користувався засобами зв`язку, тримаючи їх у руках, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив пункт 2.9 Правил дорожнього руху.

Підпунктом «д» пункту 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, встановлено, що під час руху транспортного засобу водію забороняється користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці.
У свою чергу, законодавець України в ч.2 ст.122 КУпАП передбачив відповідальність за порушення водієм вказаної заборони користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці, під час руху транспортного засобу.
Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частина 2 статті 122 КУпАП); від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. За вимогою ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1853 КУпАП, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У свою чергу, за приписами ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

За вимогами ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог підпункту «д» пункту 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність КУпАП.

Згідно з поясненнями позивача та його представника в судовому засіданні, які є джерелом доказів в адміністративному судочинстві, та доводів позовної заяви позивач не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, не порушував підпункт «д» пункту 2.9 Правил дорожнього руху, тобто не розмовляв по мобільному телефону під час керування автомобілем AUDI 100, державним номером НОМЕР_1 , 11 листопада 2016 року об 11 годині 10 хвилин у м. Сєвєродонецьку на перехресті вулиці Богдана Лищини та проспекту Гвардійського.

При цьому відповідач всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України не надав суду будь-яких доказів вчинення позивачем згаданого адміністративного правопорушення.

За таких підстав постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 153233 від 11.11.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. підлягає визнанню її незаконною та скасуванню.

Разом з тим, позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Даний спір згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАС України є спором фізичної особи із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення.

Адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки вирішення спору із ухваленням судового рішення по суті позовних вимог виключає можливість одночасного закриття провадження щодо тих самих вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9,10,11,159-163,1712 КАС України, ч.2 ст.122, ст.ст.247,251,280 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до рядового поліції поліцейського взводу 1 роти 4 батальону УПП в м. Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжне Луганської областіГребьонкіна Олександра Сергійовичапро визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Визнати дії рядового поліції поліцейського взводу 1 роти 4 батальону УПП в м. Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжне Луганської областіГребьонкіна Олександра Сергійовича щодо складання постанови серії АР № 153233 від 11.11.2016 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, незаконними
Визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 153233 від 11.11.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови в письмовому провадженні, шляхом подання такої скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя І.В.Решетняк