Справа № 425/2229/16-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 квітня 2017 року м. Київ К/800/12821/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 жовтня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 батальйону Управління патрульної поліції роти №3 в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Листопад Катерини Павлівни про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, що постановою інспектора взводу №1 батальйону Управління патрульної поліції роти №3 в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Листопад К.П. від 11 липня 2016 року серії ПС2 №991627 на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вважаючи вказану постанову незаконною, оскільки його мопед не відноситься до механічних транспортних засобів, просив її скасувати.

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просив їх скасувати та ухвалити нове рішення.

Разом з тим, дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії може бути надано: мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії A1, A) - особам, які досягли 16-річного віку.

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №511), передбачено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Згідно з пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, зокрема, «A1» - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об'ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

За змістом пункту 2.13 Правил дорожнього руху право на керування транспортними засобами особам може бути надано, зокрема, мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії A1, A) - з 16-річного віку; транспортні засоби належать до таких категорій, зокрема, «A1» - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об'ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Судами попередніх інстанцій встановлено та не заперечувалося позивачем, що 11.07.2016р. він, керуючи власним мопедом марки «Yamaha» моделі «Super Jug ZR», робочий об'єм двигуна 49,9 куб. см., був зупинений інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Листопад К.П. у зв'язку з тим, що керував вказаним мопедом без мотошолому, водночас, отримавши його (ОСОБА_1.) пояснення, інспектор з'ясувала, що мопед марки «Yamaha» моделі «Super Jug ZR» має робочий об'єм двигуна 49,9 куб. см., а також, що у позивача відсутні право керування транспортними засобами категорії А1 та посвідчення водія на право керування такими засобами, а тому, з огляду на наведене, відповідачем було правомірно складено постанову серії ПС2 №991627 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення й накладено штраф у розмірі 510 грн.

Що ж стосується доводів позивача про те, що, виходячи зі змісту Конвенції про дорожній рух, його мопед необхідно кваліфікувати як велосипед з підвісним двигуном, то, як правильно зазначено судами, Конвенція про дорожній рух, як вказано у її преамбулі, має за мету полегшити саме міжнародний дорожній рух, і у статті 1 Розділу 1 цієї Конвенції вказується на те, коли транспортний засіб вважається таким, що знаходиться в міжнародному русі на території якої-небудь держави, втім, ОСОБА_1 не надав будь-яких доказів у підтвердження того, що транспортний засіб, яким він керував знаходився у стані «міжнародного руху».

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятих судами першої та апеляційної інстанцій рішень, а тому, з врахуванням наведених приписів пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 жовтня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 батальйону Управління патрульної поліції роти №3 в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Листопад Катерини Павлівни про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник