Справа № 807/122/17
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 рокум. Ужгород№ 807/122/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Кречко Л.В.

за участю представників

позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 15.09.2016 року)

відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 08.02.2017 року № 03-17/61)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради про визнання таким, що втрати чинність та скасування запису, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 19 квітня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 24 квітня 2017 року.

ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3І.) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 міської ради, Реєстраційної служби ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції Закарпатської області (ухвалою суду від 19.04.2017 року (протокольно, журнал судового засідання від 19.04.2017 року) замінено на належного відповідача ОСОБА_4 міську раду) (далі відповідач), яким з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить визнати таким, що втратив чинність з 23 лютого 2915 року (у звязку з реєстрацією нового права власності) та скасувати запис про право власності № 1482894 від 01 липня 2013 року, зроблений в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна № 1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3, державним реєстратором ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні два чинні розділи (записи) про право власності на один обєкт нерухомого майна (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1) квартиру за адресою АДРЕСА_1, що унеможливлює укладення власником ОСОБА_3 договору купівлі-продажу цього майна.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засідання представник відповідача визнав позовні вимоги в частині скасування запису про право власності № 1482894 від 01 липня 2013 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 1 липня 2013 року державним реєстратором реєстраційної служби ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_5 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на нежитлове приміщення, мансардне приміщення за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гленца, буд. 16, приміщення 66, загальною площею 119, 2 кв. м. (номер запису про право власності 1482894, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1) та видано свідоцтво про право власності на даний обєкт нерухомого майна (а.с. 8, 9).

Відповідно до довідки Управління містобудування та архітектури ОСОБА_4 міської ради від 22.12.2014 р. № 2346 реконструйованим власним мансардним приміщенням під квартиру загальною площею 128,8 кв.м. по вул. Гленца, 16, відповідно до рішення міськвиконкому № 494 від 18.06.2014 р. пункт 13 надана поштова адреса: АДРЕСА_2 (а.с. 10).

23 лютого 2015 року державним реєстратором реєстраційної служби ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_6 було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 8820405 про право власності ОСОБА_3 на квартиру, обєкт житлової нерухомості (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1) за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 128,8 кв. м. (житлова площа 98,7 кв.м.).

03 серпня 2016 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_7 звернувся до голови міської ради із заявою в якій зазначив, що отримавши інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розділі "Актуальна інформація про право власності" наявні два записи про право власності: номер запису 1482894 від 01.07.2013 та 8820405 від 23.02.2015 р. та просив надати письмове розяснення, яким чином у відомостях з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 1) внесені два записи та видалити зайвий запис із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (1482894) (а.с. 15-16).

ОСОБА_4 міської ради від 30 серпня 2016 року № Х-04310/0606 позивача повідомлено, що єдиною умовою скасування державної реєстрації права власності, обтяження та іншого речового права є рішення суду, яке набрало законної сили (а.с. 17-18).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України .

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952 IV (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон 1952) визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 2 Закону 1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 3 Закону 1952 державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону 1952 Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Отже, з вищенаведених положень вбачається, що під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно державний реєстратор зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29.09.2015 року у справі № 21-760а15.

Згідно зі ст. 244 - 2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Невиконання державним реєстратором такого обов'язку обумовило фактичну подвійну реєстрацію права власності на один і той самий обєкт власності позивача за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 1.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону 1952 у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в звязку з тим, що державним реєстратором не було вилучено з реєстру речових прав запис про право власності № 1482894 від 01.07.2013 р. позовна вимога в частині скасування вказаного запису підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання таким, що втратив чинність запису про право власності № 1482894 від 01.07.2013 р., суд зазначає, що Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ні в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, ні в чинній редакції не передбачає можливості визнавати запис про право власності, таким, що втратив чинність.

Виходячи з наведеного, слід відмовити в задоволенні позову в частині вимог про визнання таким, що втратив чинність запису про право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо такий проти позову заперечує. Представник відповідача позовні вимоги в частині скасування запису про право власності № 1482894 від 01.07.2013 р. визнав. Відповідно до ч. 1 ст. 136 КАС України відповідач вправі визнати адміністративний позов. Відповідно до ч. 4 ст. 112 КАС України суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси. Визнання позову представником відповідача (а таке право обумовлене довіреністю представника ОСОБА_4 міської ради) не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, стосується виключно предмету позову та приймається судом, позовні вимоги в цій частині відповідають вимогам закону, підтверджені належними і допустимими доказами та підлягають задоволенню, а в задоволенні позову в іншій частині (визнання таким, що втратив чинність запис про право власності № 1482894) слід відмовити з вищенаведених підстав.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 52, 71, 86, 136, 137, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради про визнання таким, що втрати чинність та скасування запису задовольнити частково.

2. Скасувати запис про право власності № 1482894 від 1 липня 2013 року, зроблений в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна № 1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

3. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст.. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня постанови, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя ОСОБА_8