Справа № 802/481/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 квітня 2017 р. Справа № 802/481/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни, розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом: ОСОБА_1 до: Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, третя особа на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби у Вінницькій області про: визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, третя особа на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 28.03.2016 р. на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, що зареєстрований в реєстрі під реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна №41120123, придбав житловий будинок. Одночасно позивачем було сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівля - продажу нерухомого майна в розмірі 3700 грн., що еквівалентно 1% вартості придбаного майна. В подальшому позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про повернення безпідставно сплаченого збору. В свою чергу відповідач листом №319/06-32-1/10 від 18.01.2017 року повідомив позивача про те, що не володіє інформацією щодо прав власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, а тому підстави для повернення сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування відсутні.

Позивач розцінюючи лист УПФ України в м. Вінниці №319/06-32-1/10 від 18.01.2017 року, саме як рішення суб'єкта владних повноважень, що порушує його права та законні інтереси звернувся до суду із адміністративним позовом та просить визнати протиправною відмову відповідача щодо не повернення ОСОБА_1 коштів на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 3700 грн., сплачених під час нотаріального посвідчення договору - купівлі продажу житлового будинку та зобов'язати відповідача подати до Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 3700 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився. Натомість з матеріалів адміністративного позову слідує, що останній просить суд здійснювати розгляд справи без його участі в прядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Окрім того, 06.04.2017 на адресу суду відповідачем подано письмові заперечення (за вх №8461) з яких убачається, що останній заперечує щодо заявлених позовних вимог та просить суд відмовити у їх задоволенні.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши надані сторонами докази, розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку №372 від 28.03.2016, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сорочинською І. Г., придбав у власність житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1.

Право власності на придбаний житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2016 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.03.2016 №13964920, що підтверджується відповідним витягом із вказаного реєстру.

Під час укладення договору купівлі-продажу позивачем сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3700 грн. (1% вартості квартири), що підтверджується копією квитанції від 28.03.2016 №49, наявною у матеріалах справи.

Вважаючи, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачений помилково, позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці із заявою від 16.01.2017 р. про повернення помилково сплачених коштів у розмірі 3700 грн.

Листом від 18.01.2017 №319/06-32-1/10 відповідач повідомив позивача про неможливість повернення помилково сплачених коштів, з огляду на відсутність інформації щодо прав власності на нерухоме майно.

Як убачається із заявлених позовних вимог, позивач зазначає, що згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" особи, які придбали житло вперше, звільняються від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування; оскільки позивач придбав житло вперше, помилково сплачений збір у розмірі 3700 грн. підлягає поверненню.

В свою чергу, управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці надало до суду заперечення проти позову, зі змісту якого вбачається, що оскільки позивачем не було надано документів, які б підтверджували підстави для звільнення позивача від сплати або повернення помилково сплаченого збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у відповідача відсутні підстави для повернення сплаченого збору.

Суд вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується наступними мотивами.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Згідно з пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року №1740 (далі по тексту - Порядок) збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 15-3 Порядку передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З системного аналізу наведених правових актів слід прийти до висновку, що із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Таким чином, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в обов'язковому порядку сплачується фізичними особами - покупцями нерухомого майна; проте, особи, які придбали житло вперше, звільняються від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Як зазначає позивач у позовній заяві, нерухоме майно придбано ним вперше, до укладення договору купівлі-продажу від 28.03.2016 інша нерухомість останнім не придбавалася.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомо мого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 31.03.2016, копія якої міститься в матеріалах справи, відомості про реєстрацію за ОСОБА_1 іншого нерухомого майна, ніж придбаного ним житлового будинку, що у місті Вінниці, відсутні.

Доказів, які б спростовували зазначене та підтверджували придбання позивачем нерухомого майна вдруге чи втретє, відповідачем до суду не надано.

Таким чином, за відсутності протилежного, суд дійшов висновку, що у межах спірних правовідносин позивач придбав житло вперше, а тому звільняється від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Суд зазначає, що станом на час придбання позивачем нерухомості як і станом на час розгляду справи в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміна "придбавають житло вперше", що міститься у пункті 9 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

У той же час, оскільки на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, покладено обов'язок доказування, саме відповідач 1, зобов'язаний довести факт, що ОСОБА_1 зобов'язаний сплачувати збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та придбав житло не вперше.

На думку суду, відсутність механізму встановлення органами Пенсійного фонду України обставин придбання житла конкретними особами вперше, не є підставою для позбавлення законодавчо встановлених пільг по сплаті збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та звуження існуючих прав особи.

Отже, суд вважає, що позивач помилково сплатив до бюджету збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3700 грн.

Враховуючи наведене, а також помилковість сплати позивачем до бюджету збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови повернути помилково сплачений позивачем збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості в розмірі 3700 грн.

У взаємозв'язку із наведеним суд зазначає, що порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до пункту 3 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Враховуючи, що відповідним органом, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету у сфері обов'язкового пенсійного страхування є управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, суд зазначає, що саме останній наділений обов'язком щодо формування та подання до органів казначейства подання про повернення коштів.

Приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи судом встановлено наявність протиправної відмови відповідача у поверненні ОСОБА_1 сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3700 грн., вимоги щодо зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці звернутися із поданням до ГУ Державної казначейської служби у Вінницькій області для повернення позивачу помилково сплачених коштів на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідачем не доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Частина перша статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо не повернення ОСОБА_1 коштів на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у сумі 3700 грн., сплачених під час нотаріального оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов'язкове пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3700 грн., сплаченого згідно з квитанцією від 28.03.2016 № 49.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя./підпис/. Дмитришена Руслана Миколаївна

Згідно з оригіналом.

Суддя:

Секретар: