Справа № 815/2235/17
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2235/17
УХВАЛА

18 квітня 2017 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши клопотання ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «БРІЗОЛЬ ГРУП» про визнання незаконним та скасування рішення №1141 від 22.03.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «БРІЗОЛЬ ГРУП» про визнання незаконним та скасування рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1141 від 22.03.2017 року.

Поряд з позовною заявою, позивачем заявлено клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1141 від 22.03.2017 року в частині проведення відкритих електронних торгів (аукціону) з продажу прав вимоги за кредитними договорами 18Ю/2010/05-658/2-1 від 20.05.2010 року та 44ю/2011/05-1143/2-1 від 18.03.2011 року (лот №Q) до вирішення спору по суті; заборони організатору відкритих торгів (аукціону) - Товариству з обмеженою відповідальністю «БРІЗОЛЬ ГРУП» до вирішення спору по суті проводити відкриті електронні торги (аукціон) з продажу прав вимоги за кредитними договорами 18Ю/2010/05-658/2-1 від 20.05.2010 року та 44ю/2011/05-1143/2-1 від 18.03.2011 року (лот №Q); заборони будь-яким реєстраційним службам, державним реєстраторам, нотаріусам та іншим особам, які мають повноваження вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, оформлення, підготовки, видачі будь-яких правовстановлюючих документів, вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на реєстрацію зміни власника житлового будинку загальною площею 671,50 кв.м. під АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за тією ж адресою.

В обґрунтування клопотання позивач азначила, що 11 квітня 2017 року з інформації на офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб їй стало відомо, що відповідач повідомляє про проведення 20.04.2017 року відкритих електронних торгів (аукціону) з продажу активів, що обліковуються на балансі ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ", де одним з лотів під №Q вказано нерухоме майно - земельна ділянка та житловий будинок під АДРЕСА_1 згідно публічного паспорту активу, які належали на праві власності ОСОБА_3.

Як зазначає позивач, відповідно до паспорту торгів лот №Q виставлено на п'яті торги на електронному майданчику організатора відкритих торгів (аукціону) ТОВ «БРІЗОЛЬ ГРУП» на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1141 від 22.03.2017 року.

Позивач вказує, що надала до суду письмові докази того, що вона була власником житлового будинку та земельної ділянки, які передані в іпотеку в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами, вказаному у лоті №Q5, а також документи, якими підтверджується факт оскарження у Голосіївському районному суді м. Києва договорів дарування земельної ділянки і житлового будинку та договору іпотеки, предметом якого є ці об'єкти нерухомості.

Як вказує позивач, майно, вказане у договорі іпотеки вибуло з власності позивача внаслідок використання ОСОБА_3 підробленої довіреності від імені позивача.

Позивач наголошує, що в тому разі, якщо право вимоги буде продано на торгах факторинговій компанії, яка буде діяти в інтересах приватної особи, остання на підставі застереження у іпотечному договорі, шляхом позасудового врегулювання спору може отримати право власності на майно, вказане у іпотечному договорі, яке за законом є власністю позивача. Вказані наслідки суттєво порушать законні права та інтереси позивача. Таким чином, є очевидним, що внаслідок виконання оскаржуваного рішення відповідача до вирішення даного спору буде встановлення правовідносин позивача з суб'єктом приватного права власності замість Держави.

Ухвалою суду від 18.04.2017 року відкрито провадження у справі за даним адміністративним позовом.

За змістом ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно ч. 3, 4 ст. 117 КАС України суд, у порядку забезпечення адміністративного позову, може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, адміністративний позов, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії (ч. 4 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд зазначає, що відповідно до роз'яснень Верховного Суду України та Вищого Адміністративного Суду України, викладених у постанові Пленуму від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму від 06.03.2008 № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" відповідно, при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, з вищевказаних правових норм вбачається, що вжиття заходів забезпечення позову можливо лише в інтересах позивача та у спосіб зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються або забороною вчиняти йому певні дії. При цьому такі заходи можуть стосуватися лише рішень та дій відповідача у справі і не можуть поширюватися на третіх осіб чи інших осіб, які не приймають участі у її розгляді.

Як вбачається з поданого адміністративного позову, позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1141 від 22.03.2017 року.

В той час, як в клопотанні про забезпечення позову позивач просить суд, зокрема, зупинити дію оскаржуваного рішення, що суперечить вимогам ст. 117 КАС України, оскільки вказані правовідносини є предметом адміністративного позову по справі. Отже, вирішення питання про забезпечення позову фактично є вирішенням справи по суті позовних вимог, що є неприпустимим.

Так, суд зауважує, що у разі забезпечення позову шляхом заборони здійснення реалізації активів банку, може призвести до штучного зменшення ліквідаційної маси неплатоспроможного банку, що стане підставою для порушення прав вкладників та інших кредиторів банку на отримання грошових коштів понад гарантованих державою згідно ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та невиправданих видатків з державного бюджету й необгрунтованого навантаження на Фонд.

Обмеження, які просить встановити позивач, впливають на виконання обов'язків держави в особі Фонду гарантування перед юридичними або фізичними особами, які мають документальне підтвердження вимог до банку щодо майнових зобов'язань перед вищевказаними особами.

В даному випадку, суд зазначає, що оскаржуваним рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виставлено на відкриті електронні торги активи, які обліковуються на балансі Публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ", що перебуває у процесі ліквідації фондом.

При цьому, положеннями КАС України прямо заборонено забезпечення позову шляхом зупинення дії рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони проводити певні дії уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Оже, з урахуванням наведеного, суд вважає, що у задоволенні заяви позивача про забезпечення адміністративного позову слід відмовити.

В свою чергу, враховуючи існування цивільної справи, якою вирішується питання визначення права власності на спірне майно, що розглядається Голосіївським районним судом міста Києва, позивач не позбавлений права звернутись з відповідною заявою про забезпечення цивільного позову, у порядку передбаченому ст. 151 ЦПК України.

Крім того, як вбачається з адміністративного позову, оскаржуваним рішенням виставлено на торги лише право вимоги за договором іпотеки на спірне нерухоме майно, а не право власності на таке майно.

Виходячи з вищезазначеного, суд прийшов до висновку, що клопотання позивача є не обґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 117, 118, 158-160, 165 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ч. 3 ст. 186 КАС України.

Суддя П.П.Марин