Справа № 809/4122/15
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2017 р. Справа № 809/4122/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Остап'юк С.В., судді Матуляк Я.П., Кафарський В.В.,

за участю секретаря Котик Д.М.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів Бабій Т.С., Гавадзина М.В., Волкової О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, Міністерства доходів і зборів України, Державної фіскальної служби України про визнання неправомірним та скасування наказу, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

21.09.2015 ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства доходів і зборів України, Державної податкової інспекції в Косівському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про визнання неправомірним та скасування наказу №886-о від 25.08.2015, поновлення на роботі та виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач прийнятий у органи державної податкової служби у 1992 році, з 19.07.2013 призначений на посаду начальника Державної податкової інспекції в Косівському районі 25.08.2015, у зв'язку із реорганізацією територіальних органів Міндоходів, зміною структури, скороченням штатного розпису та скороченням штатної чисельності, протиправно, за наявності рівнозначної вакантної посади начальника Державної податкової інспекції в Косівському районі, за відсутності згоди профспілкового комітету, обласної ради профспілки, позивача оскаржуваним наказом за №886-о звільнено з роботи. Вважає наказ про звільнення за №886-о неправомірним та таким що підлягає скасуванню. Просить поновити його на роботі та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу.

27.11.2015 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду замінено неналежного відповідача Державну податкову інспекцію у Косівському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області на належного відповідача Державну податкову інспекцію у Косівському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області та залучено Державну фіскальну службу України як другого відповідача до участі в даній адміністративній справі.

Ухвалою суду залучено Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області як другого відповідача.

05.01.2016 постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2016 за № 876/909/16, в задоволенні позову відмовлено.

08.12.2016 ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.01.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2016, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Суд, касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач на момент звільнення був керівником - начальником ДПІ та службовою особою органу доходів і зборів, тому відповідно до приписів статті 43-1 Кодексу законів про працю України допускається розірвання трудового договору з ініціативи власника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Мотивом скасування судом касаційної інстанції судових рішень першої та апеляційної інстанцій у цій справі, з направленням даної справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, є висновки про те, що в даних правовідносинах суди не встановили, чи зміни у виробництві і праці, що мали місце під час реорганізації в ДПІ у Косівському районі, стосувались посади, яку обіймав позивач, чи ця посада скорочувалась та виключалась зі штатного розпису новоутвореної установи, чи змінився обсяг функціональних обов'язків за цією посадою. Суди не дослідили правовий статус та повноваження Ради з кадрових питань ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області, не встановили на підставі якого нормативного акту її утворено та чи мають її рішення обов'язковий характер і пріоритет перед нормами статті 36 Кодексу законів про працю України.

Висновками суду касаційної інстанції встановлено, що під час нового розгляду судам слід дослідити чи була вакантною посада начальника ДПІ у Косівському районі на час пропозицій позивачу роботи 11 березня 2015 року, 31 липня 2015 року, 07 та 21 серпня 2015 року. Без встановлення цих обставин висновок судів про законність звільнення позивача з роботи є передчасним.

У відповідності до частини 5 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

23.12.2016 адміністративна справа надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду, а справу призначено до судового розгляду.

Судом, у відповідності до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України допущено заміну вибулого відповідача Державної податкової інспекції в Косівському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській її правонаступником - Коломийською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного Управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з мотивів викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі проти позову заперечили, з мотивів викладених в письмових заперечення, обґрунтованих тим, що відповідачем вжито усіх залежних від нього заходів щодо працевлаштування позивача, було дотримано вимоги чинного трудового законодавства та процедуру звільнення працівника за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши докази, суд робить висновок, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, виходячи з таких мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 обіймав посаду начальника Державної податкової інспекції у Косівському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України в Івано-Франківській області.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №311 «Про створення територіальних органів державної фіскальної служби» розпочато реорганізацію Державної податкової інспекції у Косівському районі ГУ Міндоходів у Івано-Франківській області шляхом приєднання до ДПІ у Косівському районі ГУ ДФС у Івано-Франківській області.

Відповідно до штатного розпису Державної податкової інспекції у Косівському районі ГУ Міндоходів у Івано-Франківській області на 2014 рік загальна кількість штатних посад становила 37, а згідно з штатним розписом на 2015 рік, затвердженим 29 січня 2015 року, загальна кількість штатних посад Державної податкової інспекції у Косівському районі ГУ ДФС у Івано-Франківській області становила 35.

Наказом ГУ ДФС України в Івано-Франківській області від 22 вересня 2014 року № 2 створено Раду з кадрових питань ГУ ДФС України в Івано-Франківській області.

11 листопада 2014 року Радою з кадрових питань проводився відбір кандидатів на посаду начальника ДПІ у Косівському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області, участь у відборі на цю посаду взяли троє осіб - ОСОБА_6, ОСОБА_7 та позивач.

За результатами засідання Ради вирішено рекомендувати на посаду керівника ДПІ у Косівському районі ОСОБА_7, як таку, що набрала найбільшу кількість голосів, а позивач набрав менше голосів та не отримав рекомендації на посаду начальника ДПІ у Косівському районі.

У зв'язку з реорганізацією, 11 березня 2015 року позивача попереджено про наступне звільнення та запропоновано вакантну посаду заступника начальника ДПІ у Верховинському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області, посаду заступника начальника ДПІ у Снятинському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області та всі вакантні посади ДПІ у Косівському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області згідно з новим штатним розписом, від яких позивач відмовився, про що складені відповідні акти.

Цим попередженням визначена дата звільнення - 12 травня 2015 року, однак в цей день позивач був тимчасово непрацездатний, у зв'язку з чим його не було звільнено.

Після виходу з лікарняного, 31 липня 2015 року, позивачу запропоновано вакантні посади, серед яких посади заступника начальника ДПІ у Верховинському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області, заступника начальника ДПІ у Рогатинському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області, заступника начальника ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області та інші посади у новоутвореному ДПІ у Косівському районі, серед яких посада завідувача сектору погашення заборгованостей, посади головних спеціалістів, головних та старших державних інспекторів.

Ознайомившись з цими посадами, у попередженні позивач зазначив, що погоджується з переведенням на ту чи іншу посаду відповідно до його кваліфікації (спеціальності) згідно з вимогами трудового законодавства.

У зв'язку з цим відповідач запропонував ОСОБА_1 письмово повідомити, на яку саме посаду він погоджується, та дати письмову згоду на отримання пропозиції вакантної посади, однак позивач відмовився, про що 31 липня 2015 року складений акт.

Відповідно до попередження про наступне вивільнення від 11 березня 2015 року, визначено дату наступного вивільнення позивача - 07 серпня 2015 року. Цього дня позивачу повторно запропоновано вакантні посади, від яких він відмовився, однак погодився з переведенням на посаду начальника Калуської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області, про що зазначив у попередженні.

Враховуючи згоду позивача з переведенням на зазначену посаду, листом ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 07 серпня 2015 року позивачу повідомлено, що питання щодо його вивільнення за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України буде вирішено після дотримання процедури, передбаченої статті 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», згідно з якою кандидатури на посади керівників територіальних органів центрального органу виконавчої влади погоджуються з головами місцевих державних адміністрацій.

06 серпня 2015 року ГУ ДФС в Івано-Франківській області направило листа до Голови Калуської районної державної адміністрації щодо погодження кандидатури ОСОБА_1 на посаду начальника Калуської ОДПІ.

Листом від 10 серпня 2015 року Калуська РДА повідомила ГУ ДФС в Івано- Франківській області, що не погоджує пропозицію кандидатури позивача на посаду начальника Калуської ОДПІ.

У подальшому, 21 серпня 2015 року позивачу запропоновано вакантні посади заступника начальника ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області, заступника начальника ДПІ у Рогатинському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області, заступника начальника ДПІ у Верховинському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області та посади в ДПІ у Косівському районі.

У попередженнях на ці посади позивач зазначив: «погоджуюсь з переведенням на посаду, яка відповідає кваліфікації відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП».

Також судом встановлено, що позивачу пропонували написати заяву, в якій зазначити на яку саме посаду з наведених він погоджується, однак останній відмовився, про що було складено акт.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 25 серпня 2015 року №886-о ОСОБА_1 звільнено з посади за пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку з реорганізацією.

Підставами звільнення у наказі зазначено лист ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області від 21 серпня 2015 року, акт про відмову від запропонованих вакантних посад, надання згоди на отримання вакантної посади та написання позивачем заяви від 21 липня 2015 року, попередження про наступне вивільнення від 31 липня 2015 року, 07 серпня 2015 року, 21 серпня 2015 року, лист Калуської районної державної адміністрації від 10 серпня 2015 року.

Відповідачем було дотримано вимоги чинного трудового законодавства та процедуру звільнення працівника за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, порядок вивільнення працівників, передбачений статтею 49-2 Кодексу законів про працю України та вимоги статті 42 Кодексу законів про працю України щодо переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 Кодексу законів про працю України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 Кодексу законів про працю України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При новому судовому розгляді даної адміністративної справи суд, вирішуючи питання чи зміни у виробництві і праці, що мали місце під час реорганізації в ДПІ у Косівському районі, стосувались посади, яку обіймав позивач, чи ця посада скорочувалась та виключалась зі штатного розпису новоутвореної установи, чи змінився обсяг функціональних обов'язків за цією посадою встановив наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 за №160 «Про утворення Державної фіскальної служби» утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення та постановою за №236 затверджено положення про Державну фіскальну службу України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» утворено територіальні органи Державної фіскальної служби згідно з додатком 1.

Пунктом 2 вказаної постанови прийнято рішення про реорганізацію територіальних органів Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 2.

Статтею 81 Цивільного кодексу України визначено, що порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

Статтями 13 та 21 Закону України від 17 березня 2011 року №3166-VI «Про центральні органи виконавчої влади» виключно Кабінет Міністрів України наділено повноваженнями з утворення, реорганізації та ліквідації територіальних органів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади як юридичних осіб публічного права.

Частиною дев'ятою статті 5 вказаного Закону встановлено, що порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією чи ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №1074 від 20.10.2011 встановлено, що орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу виконавчої влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох органів виконавчої влади.

В силу дії вказаних норм приєднання Державної податкової інспекції у Косівському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України в Івано-Франківській області до Державної податкової інспекції у Косівському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області є реорганізацією територіального органу виконавчої влади.

Аналізуючи обсяг функціональних обов'язків за посадами начальника Державної податкової інспекції у Косівському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України в Івано-Франківській та начальника податкової інспекції у Косівському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, суд встановив їх зміну.

Наказом Міністерства доходів і зборів України за №51 від 17.04.2013 затверджено положення про територіальні органи Міндоходів в Івано-Франківській області, в тому числі положення про Державну податкову інспекції у Косівському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області, пунктом 10 якого встановлені функціональні обов'язки начальника (т.4 а.с.22-28).

Наказом Державної фіскальної служби України за №80 від 27.08.2014 затверджено положення про територіальні органи ДФС в Івано-Франківській області, в тому числі положення про Державну податкову інспекцію у Косівському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, пунктом 11 якого встановлені функціональні обов'язки начальника (т.4 а.с.29-35).

Суд встановив, що здійснення повноважень щодо внесення пропозицій щодо пріоритетів роботи ДПІ і шляхів виконання покладених на неї завдань, звітування перед керівником центрального органу виконавчої влади, подання на погодження структуру ДПІ для подання на затвердження, ініціювання питання проведення службового розслідування стосовно керівників структурних підрозділів, їх заступників, інших посадових осіб ДПІ, представництво ДПІ у публічно-правових відносинах з іншими органами, підприємствами, установами та організаціями в Україні та за її межами, забезпечення ведення посадовими особами ДПІ особистого прийому громадян та розгляд їх письмових звернень, якими був наділений начальник ДПІ у Косівському районі ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області не передбачають функціональні обов'язки начальника ДПІ у Косівському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області.

Крім того, функціональні обов'язки начальника ДПІ у Косівському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області передбачають здійснення повноважень щодо утворення комісій та робочих груп, виконання яких не передбачали функціональні обов'язки за посадою начальника ДПІ у Косівському районі ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області.

Як наслідок, суд встановив, що при реорганізації Державної податкової інспекції у Косівському районі Головного управління міністерства доходів і зборів України в Івано-Франківській області, шляхом приєднання до Державної податкової інспекції у Косівському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області змінився обсяг функціональних обов'язків за посадою начальника.

Досліджуючи правовий статус та повноваження Ради з кадрових питань ГУ ДФС в Івано-Франківській області колегія суддів зазначає, що Рада з кадрових питань ГУ ДФС в Івано-Франківській області утворена наказом начальника ГУ ДФС в Івано-Франківській області за №2 від 22.09.2014 (т.4 а.с.10-12).

Ради з кадрових питань ГУ ДФС в Івано-Франківській області діє відповідно до положення, затвердженого рішенням цієї ради від 23.09.2014 (т.4 а.с.13-14).

За своїм статусом Ради з кадрових питань ГУ ДФС в Івано-Франківській області є консультативно-дорадчим органом, утвореним для здійснення поточного моніторингу та підготовки рекомендацій щодо кадрового забезпечення територіальних органів ГУ ДФС в Івано-Франківській області. Рішення Ради мають рекомендаційний характер та підлягають врахуванню начальником ГУ ДФС в Івано-Франківській області при внесення пропозицій Голові ДФС під час прийняття рішень про призначення на посади керівників територіальних органів ДФС в Івано-Франківській області.

Рішення вказаної Ради не мають обов'язкового характеру та не є пріоритетними перед нормами Кодексу законів про працю України.

Досліджуючи питання чи була вакантною посада начальника ДПІ у Косівському районі на час пропозицій позивачу роботи 11 березня 2015 року, 31 липня 2015 року, 07 та 21 серпня 2015 року колегія суддів встановила, що вказана посада не була вакантною, оскільки 11.03.2015 зайняття вказаної посади запропоновано та прийнята ОСОБА_7, тобто на вказану посаду на час пропозицій позивачу роботи був укладений трудовий договір. Крім того, ОСОБА_7 користується додатковими гарантія встановленими статтею 184 Кодексу законів про працю України.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що при цьому переважне право позивача на залишення на роботі порушене не було, запропоновані позивачу вакантні посади начальника ДПІ в Калуському районі та заступників начальника ДПІ в інших районах входять в структуру територіального органу ДФС в Івано-Франківській області та є рівнозначними.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про дотримання норм частини 2 статті 40, статтей 43, 49-2 Кодексу законів про працю України при звільненні позивача згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку з реорганізацією територіального органу Міністерства доходів і зборів України.

Враховуючи викладене, суд вважає, позовні вимоги не обґрунтованими, а даний адміністративний позов таким, що до задоволення не підлягає.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, Міністерства доходів і зборів України, Державної фіскальної служби України про визнання неправомірним та скасування наказу, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку, відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя Остап'юк С.В.

Суддя Матуляк Я.П.

Суддя Кафарський В.В.

Постанова складена в повному обсязі 13.04.2017.