Справа № 816/125/17
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/125/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шевченко О.С.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - Соловей А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових вимог, -

В С Т А Н О В И В:

18 січня 2017 року фізична особа - підприємець ОСОБА_4 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_4.) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - відповідач, ДПІ у м. Полтаві) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.09.2016 № Ф - 2897-17, зі сплати єдиного внеску в сумі 33 668,46 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що правова оцінка порушенням встановленим за результатами документальної планової виїзної перевірки, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року надавалася при розгляді справи №816/1233/16. Наполягав на тому, що оскільки за результатами розгляду вказаної справи не встановлено заниження позивачем сукупного оподатковуваного доходу, то підстави для донарахування позивачу єдиного соціального внеску відсутні.

12 квітня 2017 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив також визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2016 № Ф- зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 48 997,67 грн. Заява прийнята судом до розгляду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги в редакції заяви про збільшення розміру позовних вимог підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у письмових запереченнях вказував на правомірність оскаржуваної вимоги. Аргументував свою позицію тим, що перевіркою встановлено завищення ФОП ОСОБА_4 витрат безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів у 2014 році на загальну суму 129458,16 грн. у тому числі у сумі 51553,89 грн. по причині включення до їх складу суми витрат під отриманий дохід від покупців як попередню оплату за періодичні видання, які ФОП ОСОБА_4 фактично не поставлені у звітному періоді та за 2014 рік у сумі 77904,27 грн. по причині включення до їх складу, суми витрат, що понесені як погашення кредиторської заборгованості перед постачальтником друкованої продукції ТОВ «Бурда дистрибьюшен сервісиз Україна». По причині заниження чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок, встановлено його заниження у розмірі 48997,67 грн. за 2014 рік.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець 25 січня 2010 року, перебуває на обліку в ДПІ у м.Полтаві та є платником податку на додану вартість (т.1 а.с. 119-121).

Видами діяльності позивача є: оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, неспеціалізована оптова торгівля, роздрібна торгівля книгами в спеціалізованих магазинах.

ДПІ у м.Полтаві у період з 12 лютого 2016 року по 03 березня 2016 року, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), підпункту 2 пункту 1 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2664-VI (із змінами та доповненнями), проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_4, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року, за результатами якої складено акт від 04 березня 2016 року №647/16-01-13-05-10/НОМЕР_1 (т.1 а.с. 136-187).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

- підпункту 138.4.1, пункту 138.4 статті 138, підпункту 139.1.3 пункту 139.1 статті 139, пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), у результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 21790,49 грн, у тому числі по періодах: за 2014 рік у сумі 19733,70 грн. та за 2015 рік у сумі 2056,79 грн.;

- пункту 2 частини першої статті 7 та частини 11 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2664-VI (із змінами та доповненнями), у результаті чого занижено єдиний внесок за 2014 рік на загальну суму 48997,67 грн.;

- підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пункту 177.10, пункту 177.11 статті 177 Податкового кодексу України, статті 128 Господарського кодексу України, а саме неналежне ведення книги обліку доходів та витрат за 2014 рік, що призвело до включення до декларації про майновий стан і доходи недостовірних даних, що не підтверджені первинними документами.

На підставі акту перевірки від 04 березня 2016 року №647/16-01-13-05-10/НОМЕР_1 контролюючим органом прийняті наступні рішення:

- податкове повідомлення - рішення від 04 квітня 2016 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 27 238,12 грн., в тому числі: в сумі 21 790,49 грн. - за податковими зобов'язаннями та штрафних (фінансових) санкцій - в сумі 5 447,63 грн. (т. 3 а.с. 88);

- рішення від 04 квітня 2016 № НОМЕР_3 про застосування фінансових санкцій за донарахування фіскальним органом своєчасного не нарахованого єдиного внеску в сумі 4 899,77 грн. (т.1 а.с. 65);

- вимогу від 04 березня 2016 року №Ф- про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 48 997,67 грн. (т.1 а.с. 66).

Як пояснювали представники позивача, ФОП ОСОБА_4 скористався правом адміністративного оскарження та звернувся із скаргою від 31 березня 2016 року №05 до Головного управління ДФС у Полтавській області на вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04 березня 2016 року №Ф- зі сплати єдиного внеску в сумі 48 997,67 грн. (а.с. 68-72). Однак відповіді на вказану скаргу протягом тридцятиденного строку не отримував, тому вважав її задоволеною на користь платника єдиного внеску відповідно до норм абзацу 6 частини четвертої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI.

Згідно пояснень, до моменту судового розгляду по даному провадженню позивачу не було відомо, що вимога не задоволена в повному обсязі та не скасована.

Як пояснювала представник відповідача, рішення про результати розгляду скарги було прийнято в межах 30-денного строку - 28 квітня 2016 року за №419/З/16-31-10-05-11, яким скаргу залишено без задоволення та залишено без змін вимогу ДПІ у м.Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 04 березня 2016 року №Ф- в сумі 48997,67 грн. (т.1 а.с. 203-204).

Вказане рішення направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням, однак не отримано ФОП ОСОБА_4 та повернулося до контролюючого органу з відміткою відділення поштового зв'язку від 30 травня 2016 року "за закінченням терміну зберігання", про що свідчить копія конверту (т. 3 а.с. 80).

Відповідно до п. 4 розділу V Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 № 1124, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.02.2016 за № 178/28308 рішення вважається врученим навіть у разі його повернення як такого, що не знайшло адресата, або за закінченням строку зберігання.

З моменту оскарження в адміністративному порядку податкової вимоги від 04 березня 2016 року №Ф-, визначена нею сума в 48997,67 грн була виключена з інтегрованої картки платника єдиного внеску з метою недопущення в автоматичному режимі нарахування пені (т. 3 а.с. 111-112). За наслідками прийнятого Головним управлінням ДФС у Полтавській області рішення 28 квітня 2016 року за №419/З/16-31-10-05-11 про результати розгляду скарги та поверненням конверту у зв'язку з неврученням його позивачу, сума в 48 997,67 грн знову включена до інтегрованої картки (т. 3 а.с. 111-112).

Згідно інтегрованої картки платника єдиного внеску, з урахуванням включеної до картки штрафної санкції в розмірі 4 899,77 грн за рішенням від 04.04.2016 № НОМЕР_3, наявної переплати 15 319,69 грн, та проведених поточних самостійно визначених у звітності нарахувань в загальній сумі 909,48 грн та їх сплати в сумі 1 222,16 грн, за ФОП ОСОБА_4 рахувалася недоїмка в сумі 38 265,07 грн, яка була включена до податкової вимоги від 06 липня 2016 року № Ф-2139-17 (т. 1 а.с. 200).

Не погодившись із даним рішенням ФОП ОСОБА_4 подано до Головного управління ДФС у Полтавській області скаргу (т.1 а.с. 74-77).

23 серпня 2016 року в.о. начальника ГУ ДФС у Полтавській області прийнято рішення №857/3/16-31-10-05-11, яким скасовано вимогу ДПІ у м.Полтаві від 06 липня 2016 року №Ф-2139-17 та зобов'язано сформувати і направити ФОП ОСОБА_4 нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску за формою відповідно до чинного законодавства (т.1 а.с. 205-206).

Скасовуючи вимогу від 06 липня 2016 року №Ф-2139-17 контролюючий орган виходив з того, що протягом оскарження вимоги від 04 березня 2016 року №Ф-003191701 та рішення № суми недоїмки в розмірі 48997,67 грн. і штрафної санкції в розмірі 4899,77 грн. були виключені з обліку відповідно до статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» з метою недопущення в автоматизованому режимі нарахування пені. Таким чином, сума боргу, що вказана в оскаржуваній вимозі від 06 липня 2016 року №Ф-2139-17, визначена за даними інтегрованої картки платника єдиного соціального внеску та складається з проведених в ній донарахованого ЄСВ за актом перевірки (48997,67 грн.) і застосованої штрафної санкції (4899,77 грн.), які зменшені на суму наявної переплати в розмірі 15319,69 грн. станом на дату виникнення недоїмки, та з урахуванням проведених поточних самостійно визначених у звітності нарахувань в загальній сумі 909,48 грн. і їх сплату в сумі 1222,16 грн. Під час розгляду скарги встановлено, що оскаржувана вимога сформована ДПІ у м.Полтаві за формою згідно з додатком 6 до Інструкції №449 в редакції, яка втратила чинність 17 травня 2016 року, тоді як вимога від 06 липня 2016 року №Ф-2139-17 сформована 06 липня 2016 року.

05 вересня 2016 року ДПІ у м.Полтаві, відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, акта перевірки від 04 березня 2016 року №647/16-01-13-05-10/НОМЕР_1, сформовано вимогу №Ф-2897-17, якою зобов'язано ФОП ОСОБА_4 сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску в розмірі 33668,46 грн. (т.1 а.с. 201)

Не погодившись із даною вимогою позивач звернувся з відповідними скаргами до Головного управління ДФС у Полтавській області та Державної фіскальної служби України (т.84-88, 93-98).

За результатами розгляду скарг позивача останні залишені без задоволення, а оскаржувана вимога - без змін (т.1 а.с. 89-91, 99-100).

Позивач, не погоджуючись із вимогами ДПІ у м.Полтаві від 04 березня 2016 року № Ф- та від 05 вересня 2016 року №2897-17, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного.

В ході проведення планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_4 виявлено завищення витрат безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів у 2014 році на загальну суму 129458,16 грн. у тому числі у сумі 51553,89 грн. по причині включення до їх складу суми витрат під отриманий дохід від покупців як попередню оплату за періодичні видання, які ФОП ОСОБА_4 фактично не поставлені у звітному періоді (рахується як кредиторська заборгованість по покупцях) та за 2014 рік у сумі 77904,27 грн. по причині включення до їх складу суми витрат, що понесені як погашення кредиторської заборгованості перед постачальником друкованої продукції ТОВ «Бурда дистрибьюшен сервісиз Україна», дохід від реалізації придбаної у зазначеного постачальника продукції позивачем отримано у попередніх звітних періодах. Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб у сумі 5896,12 грн., у тому числі за 2014 рік у сумі 4867,74 грн. та за I квартал 2015 року у сумі 1028,38 грн., що підлягає сплаті до бюджету самозайнятою особою ОСОБА_4, встановлено його заниження на загальну суму 21790,49 грн. у тому числі за 2014 рік у сумі 19733,70 грн. та за I квартал 2015 року у сумі 2056,79 грн. по причині неправильного визначення розміру 15% податку на доходи фізичних осіб за I квартал 2015 року від задекларованої суми чистого оподатковуваного доходу у розмірі 20567,74 грн.

Судом встановлено, що за результатами перевірки, за наслідками якої також сформовано оскаржувані в даному провадженні податкові вимоги, складено податкове повідомлення - рішення від 04 квітня 2016 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 27 238,12 грн. Вказане податкове повідомлення - рішення було оспорене в судовому порядку до Полтавського окружного адміністративного суду.

Так, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2016 року позовні вимоги ФОП ОСОБА_4 задоволено частково, податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 04 квітня 2016 року № визнано протиправним та скасовано. В задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення № від 04 квітня 2016 року про застосування фінансових санкцій за донарахуванням відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску - відмовлено (т. 3 а.с. 97-100).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року по справі №816/1233/16 скасовано, прийнято нову постанову, якою позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Полтаві № від 04 квітня 2016 року та визнано протиправним та скасовано рішення № від 04 квітня 2016 року про застосування фінансових санкцій за донарахуванням відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (т. 3 а.с. 101-104).

В силу статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України вищевказане рішення набрало законної сили 30 листопада 2016 року.

Задовольняючи позов ФОП ОСОБА_4, Харківський апеляційний адміністративний суд виходив з того, що за відсутності у акті перевірки відомостей про не підтвердження необхідними бухгалтерськими документами окремих конкретних господарських операцій відсутні підстави стверджувати про завищення позивачем витрат за спірний період.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів суду апеляційної інстанції у ході розгляду справи № 816/1233/16 дійшла висновку, що податковим повідомленням-рішенням № від 04 квітня 2016 року позивачу неправомірно збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 27 238,12 грн.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Враховуючи, що правова оцінка сумі грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 27 238,12 грн за податковим повідомленням - рішенням від 04 квітня 2016 року № надана в ході судового розгляду справи № 816/1233/16, обставини, встановлені судовим рішенням є преюдиційними та не підлягають доказуванню.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08 липня 2010 року (далі - Закон № 2464).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464 на платників збору покладений обов'язок по своєчасному та в повному обсязі нараховуванні, обчисленні і сплаті єдиного внеску.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (частина друга статті 9 Закону № 2464).

За приписами пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до частини першої стактті 8 Закону № 2464-VI розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно пункту 4.5 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом ДФС від 09 вересня 2013 року №455 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції: обчислення сум єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвели до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

З вищевикладеного слідує, що обчислення сум єдиного внеску платників, які перебувають на загальній системі оподаткування, здійснюється на підставі даних річної податкової декларації про майновий стан та доходи, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Оскільки за результатами розгляду справи № 816/1233/16 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення і рішення про застосування фінансових санкцій не встановлено заниження позивачем сукупного оподатковуваного доходу, визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення - рішення від 04 квітня 2016 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, то на переконання суду відсутні й підстави для донарахування ФОП ОСОБА_4 єдиного внеску за 2014 рік у розмірі 48997,67 грн.

Суд погоджується з доводами представників позивача, що податкові вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 04 березня 2016 року №Ф- на суму 48997,67 грн та від 05 вересня 2016 року № Ф - 2897-17 на суму 33 668,46 грн є протиправними та підлягають скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових вимог задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2016 № Ф- зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 48 997,67 грн та від 05.09.2016 № Ф - 2897-17 зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 33 668,46 грн.

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 826,66 грн (вісімсот двадцять шість гривень шістдесят шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2017 року.

Суддя Л.О. Єресько