Справа № 311/89/17
Суддя: Пушкарьова С. П.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження № 2-а/311/13/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.,

при секретарі Четвертак Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора групи реагування патрульної поліції старшого сержанта Василівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Запорізькій області Полєжаєва Максима Юрійовича, ГУ Національної поліції в Запорізькій області, про визнання нечинною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора групи реагування патрульної поліції старшого сержанта Василівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Запорізькій області Полєжаєва Максима Юрійовича, ГУ Національної поліції в Запорізькій області, про визнання нечинною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Позов мотивовано наступним.

ОСОБА_1 зазначив, що 12 січня 2017 року рекомендованим листом на його адресу надійшла постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 940620 від 07.01.2016 року, винесена інспектором групи реагування патрульної поліції старшим сержантом Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області Полєжаєвим М.Ю., якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді 51,00 гривень штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 5 КУпАП.

Позивач вважає, що постанова є нечинною та підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення за відсутністю складу такого правопорушення, виходячи з наступного.

По-перше. 07 січня 2016 року о 8.55 годин, як це вказано в постанові, позивач перебував за межами України на заробітках в Російській Федерації в м. Москва і фізично не міг перебувати на території України. Посилання в кінці постанови про направлення її копії 06 січня 2017 року вказує на дійсність складення Постанови і надіслання її через рік після складання, оскільки у разі допущення помилки в році складання постанови (2016 замість 2017), її копія не може бути направлена раніше (06 січня 2017 року), ніж складена (07 січня 2017 року).

По-друге, між позивачем та відповідачем дійсно мав місце інцидент з приводу керування автомобілем ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_1, але це було 07 січня 2017 року, а не 07 січня 2016 року, як це вказано в постанові. Крім того, факт перебування ОСОБА_1 саме за кермом автомобіля ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_1 відповідачем не був зафіксований належним чином, а є лише припущенням останнього, оскільки відповідач спочатку бачив 07 січня 2017 року рух автомобіля ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_1 через кільце в м. Василівка на автошляху Харків-Сімферополь в сторону м. Мелітополь, а потім через деякий час під'їхав до під'їзду будинку, де

мешкає позивач та побачив його сидячим за кермом цього ж автомобіля ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_1 із відкритими водійськими дверима, при цьому автомобіль не рухався і був із виключеним двигуном. Поясненням позивача про те, що під час руху автомобіля ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_1 через кільце в м. Василівка на автошляху Харків-Сімферополь в сторону м. Мелітополь за кермом перебував не він, а його кум - ОСОБА_3 відповідач не повірив та пояснив, що постанова буде виписана саме на позивача. Яким чином відповідачем зафіксовано порушення правил користування ременями безпеки саме з боку позивача інспектор поліції не пояснив.

По-третє, в постанові відповідач зазначив, що позивач відмовився від підпису щодо роз'яснення прав, передбачених ст. 268 КУпАП, порядку оскарження постанови згідно ст.ст. 287-289 КУпАП та положень ст.ст. 307, 308 КУпАП, а також відмовився від отримання копії постанови, однак не зафіксував ці факти належним чином в присутності двох понятих.

Крім того, на думку позивача, постанова не містить посилання на докази, які підтверджували б винуватість у скоєнні адміністративного правопорушення.

На підставі викладено позивач просив суд визнати нечинною та скасувати постанову інспектора патрульної поліції старшого сержанта Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області Полєжаєва М.Ю. серії ПС2 № 940620 від 07 січня 2017 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та провадження у справі закрити.

В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частина 2 цієї статті встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, складена відповідачем, є правовим актом індивідуальної дії (п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2).

Даний спір є публічно-правовим, оскільки, виник з публічно-правових відносин за участю суб'єкта владних повноважень, а саме, інспектора групи реагування патрульної поліції старшого сержанта Василівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Запорізькій області Полєжаєва Максима Юрійовича, ГУ Національної поліції в Запорізькій області, який реалізовував у цих відносинах надані йому чинним законодавством владні функції щодо прийняття рішень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що постановою інспектора групи реагування патрульної поліції старшого сержанта Василівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Запорізькій області Полєжаєва М.Ю. від 07.01.2016 серії ПС2 № 940620 встановлено, що о 07.01.2017 0 08.55 год. ОСОБА_1 в м. Василівка по вул. Дніпровській керував автомобілем ВАЗ 21099 з не пристебнутим паском безпеки. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді 51 грн.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частина 5 ст. 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення, зокрема, правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до п. 2.3 «в» ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголівники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КупАП).

Відповідно до ст. .251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів а також іншими документами.

Зі змісту позовної заяви, позивачем, серед іншого, вказується на неправильну дату складання відповідачем постанови про адміністративне правопорушення та зазначення в ній дати скоєння адміністративного правопорушення - 07.01.2016 р. Одночасно з цим позивачем визнається факт інциденту з відповідачем щодо керування транспортного засобу - ВАЗ 21099, д/н НОМЕР_1, який мав місце 07.01.2017 р., тобто зазначення в постанові дати 07.01.2016 р., на думку суду, є опискою, допущеною відповідачем та на законність винесеної постанови не впливає. Такою опискою суд вважає й зазначення відповідачем дати направлення копії постанови рекомендованим листом - 06.01.2017, замість правильної 07.01.2017 р.

Суд зазначає, що інші посилання позивача на незаконність постанови у справі про адміністративне правопорушення носять формальний характер та на вирішення спору по суті не впливають.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що дії співробітника патрульної поліції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності в даному випадку є правомірними, а позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 6-14, 71, 128, 158-163, 185-186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора групи реагування патрульної поліції старшого сержанта Василівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Запорізькій області Полєжаєва Максима Юрійовича, про визнання нечинною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Василівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова