Справа № 493/972/16-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 493/972/16-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Бодашко Л.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Димерлія О.О., Коваля М.П.,

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Балтської районної державної адміністрації Одеської області на постанову Балтського районного суду Одеської області від 23 серпня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Балтської районної державної адміністрації Одеської області про визнання неправомірними дій відповідача щодо скасування 50-відсоткової пільги за оплату за комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, про зобов'язання поновити право на отримання пільги, -

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Балтського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Балтської районної державної адміністрації Одеської області, в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо скасування з 01.07.2015 року 50-відсоткової пільги, наданої позивачу з 05.03.2014 року, за оплату за комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій;

- зобов'язати відповідача поновити з 01.07.2015 року право на отримання позивачем та членами його родини 50-відсоткової пільги за комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Постановою від 23 серпня 2016 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Балтський районний суд Одеської області задовольнив адміністративний позов в повному обсязі:

- визнав неправомірними дії управління соціального захисту населення Балтської районної державної адміністрації Одеської області щодо скасування з 01.07.2015 року 50-відсоткової пільги, наданої позивачу з 05.03.2014 року, з оплати за комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій;

- зобов'язав управління соціального захисту населення Балтської районної державної адміністрації Одеської області поновити з 01 липня 2015 року право на отримання позивачем та членами його родини 50-відсоткової пільги з оплати за комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій без урахування середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Не погоджуючись з постановою суду управління соціального захисту населення Балтської районної державної адміністрації Одеської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, оскільки управління діяло відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема постанови КМУ від 04.06.2015 року № 389, за приписами якої з 01.07.2015 року певній категорії осіб пільги надаються з урахуванням середньомісячного сукупного доходу.

Також апелянт звернув увагу на те, що з 01.07.2015 року середньомісячний сукупний дохід позивача за період з 01 січня по 30 червня 2015 року перевищив величину доходу (1710 грн.), який надає право на податкову соціальну пільгу, а тому позивач вважається таким, що втратив право на отримання 50-відсоткової пільги з оплати за комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Зазначив апелянт і про те, що з 07.11.2015 року, у зв'язку із втратою чинності Закону України «Про міліцію» позивач втратив право на отримання пільг, встановлених ст. 22 цього Закону.

ОСОБА_2 надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 є пенсіонером МВС України і отримує пенсію за вислугою років, що підтверджено пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2, виданим Пенсійним фондом України 05.03.2014 року, довідкою управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області №2795 від 31.08.2015 року.

Також суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_3, перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як міліціонер на пенсії, та до 30.06.15 року користувався 50% знижкою за користування послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, постачання холодної води, електропостачання, газопостачання, вивезення побутових відходів.

З 01 липня 2015 року відповідачем, на виконання вимог чинного на той час законодавства України, вказана пільга скасована.

Суд першої інстанції встановив, що на звернення від 27 травня 2016 року з вимогою відновити пільгу позивач отримав відповідь управління соціального захисту населення Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 10 червня 2016 року, якою відмовлено в поновленні пільги у зв'язку із втратою чинності з 07 листопада 2015 року Закону України «Про міліцію».

Посилаючись на приписи ст. 8 Конституції України, ст. 2, ч.ч. 1, 3 ст. 8 КАС України, ст. 22 Закону України «Про міліцію», Рішення КСУ № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року та № 3-рп/2012 від 25.01.2012 р., Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», ЗаконуУкраїни «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 р., Порядком надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї (чинний з 01.07.2015 року), затвреджним Постановою КМУ від 04.06.2015 року № 389, п.п. 169.4.1 п. 169.4 ст. 169 ПК України, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», враховуючи, що з 01.07.2015 року податкова соціальна пільга застосовується за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує суму 1710 гривень, суд першої інстанції дійшов висновку, що 50% знижка за користування послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, постачання холодної води, гарячої води, водовідведення, електропостачання, газопостачання на плиту, централізоване опалення та вивезення побутових відходів надана позивачу довічно з моменту виходу на пенсію, без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 46 Конституції України, ст. 22 Загальної декларації прав людини, рішення ЄСПЛ у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.04 року, оскільки при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, суд першої інстанції дійшов висновку про орбгрунтованість позовних вимог та наявіність правових підстав для задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника апелянта, розглянувши та обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги можуть бути задоволені частково.

Апеляційний суд встановив, що з березня 2014 року ОСОБА_2 перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФУ в Одеській області, та отримує пенсію за вислугу років відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», про що зазначено в позові та не заперечується сторонами у справі (а.с. 24, 29).

З часу виходу на пенсію та по липень 2015 року ОСОБА_2 отримував пільги відповідно до ст. 22 Закону України «Про міліцію», а саме - 50% знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива, що також не оспорюється сторонами у справі та підтверджено матеріалами справи (а.с. 9, 10, 26).

З 07.11.2015 року в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, програмним забезпеченням здійснено автоматичне закриття електронної картки пільговика - ОСОБА_2 із зазначенням причин «втрата статусу», про що зазначено відповідачем, як в апеляційній скарзі, так і у відповіді, наданій 10.06.2016 року на адресу позивача (а.с. 10).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України «Про міліцію» в редакції чинній до 01.01.2008 року, працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. При цьому частина 6 статті 22 встановлювала, що за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.

З 01.01.2008 року, у зв'язку із прийняттям Закону України від 28.12.2007 року № 107-VI, частина 4 ст. 22 Закону України «Про міліцію» встановлювала, що працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, в межах норм, встановлених законодавством.

При цьому частина 7 статті 22 встановлювала, що за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом, за умови, якщо середньомісячний сукупний доход сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнані неконституційними зміни, внесені Законом України від 28.12.2007 року № 107-VI, а тому з 22 травня 2008 року відновила дію редакція цих частин, яка діяла до 01.01.2008 року.

З 01.04.2014 року, відповідно до приписів Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166-VII, частина 4 статті 22 Закону України «Про міліцію» викладена в новій редакції, відповідно до якої працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, в межах норм, встановлених законодавством. Так само викладена в новій редакції і частина 7 статті 22 Закону України «Про міліцію», відповідно до якої за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом, за умови, якщо середньомісячний сукупний доход сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Зазначені зміни неконституційними не взнавались.

З 07.11.2015 року Закон України «Про міліцію» втратив чинність, відповідно до п. 1 та п. 5 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліції» від 02.07.2015 року № 580-VIIІ.

З 29.12.2015 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 року № 900-VIIІ, пункт 15 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», був доповнений абзацом другим відповідно до якого за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських та членів їх сімей. При цьому розділ ІХ Закону України «Про Національну поліцію» не передбачає у поліцейських, колишніх поліцейських та у членів їх сімей, таких пільг, як 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, в межах норм, встановлених законодавством.

Відповідно до п. 3 Постанови КМУ № 117 від 29.01.2003 року «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» Міністерство соціальної політики України зобов'язано забезпечити включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, інформацію про осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою відповідно до, окрім іншого, Закону України «Про міліцію». З 30.12.2016 року Постановою КМУ № 986 від 21.12.2016 року, в зазначений пункт внесені зміни, відповідно до яких Закон України «Про міліцію» виключений з переліку законів відповідно до яких визначаються особи, які мають право на пільги за соціальною ознакою.

Пунктом 4 Постанови КМУ № 117 від 29.01.2003 року «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», в редакції Постанови КМУ № 56 від 08.02.2017 року (чинна з 10.02.2017 року), зокрема, установи Міністерства внутрішніх справ зобов'язані передати структурним підрозділам з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад інформацію про осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, перебувають або перебували на обліку у зазначених органах, закладах і установах.

Пунктом 3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого Постановою КМУ № 117 від 29.01.2003 року, управління праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурні підрозділи з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад (уповноважені органи) ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1-пільга", в якій використовується індивідуальний ідентифікаційний номер пільговика у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; та вносять до Реєстру відповідні уточнення у разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у відновленні позивачу пільг, встановлених статтею 22 Закону України «Про міліцію» відповідно до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 389, в редакції станом на 07 листопада 2015 року.

Постановою КМУ № 389 від 04.06.2015 року, яка набрала чинності з 01.07.2015 року, затверджений Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Відповідно до п. 2 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї, з 01.07.2015 року дія цього Порядку поширювалась також і на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України «Про міліцію» (звільнені зі служби за віком, хворобою або за вислугу років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв'язку з виконанням службових обов'язків, непрацездатні члені сімей, які перебували на їх утриманні).

Постановою КМУ «Про внесення змін до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї» № 36 від 07.01.2016 року, яка набрала чинності з 02 лютого 2016 року, у пункті п. 2 цього Порядку виключені слова «Про міліцію» (звільнені зі служби за віком, хворобою або за вислугу років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв'язку з виконанням службових обов'язків, непрацездатні члені сімей, які перебували на їх утриманні)».

Враховуючи викладене, позивач мав право на пільги встановлені безпосередньо законом - до 07.11.2015 року, до дня втрати чинності Законом України «Про міліцію».

При цьому Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї, затверджений Постановою КМУ № 389 від 04.06.2015 року, в період з 01.07.2015 року по 02.02.2016 року передбачав поширення своєї дії на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України «Про міліцію», а виключення цього положення відбулось внаслідок приведення Кабінетом Міністрів України своїх нормативно-правових актів у відповідність до прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» п. 4 яких встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, з 07.11.2015 року п. 2 в частині посилання на Закон України «Про міліцію» не застосовується, оскільки суперечить приписам Закону України «Про Національну поліцію», який у свою чергу не передбачає пільг, які були встановлені ст. 22 Закону України «Про міліцію».

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про правомірність виключення позивача з ЄДАР пільговиків з 07.11.2015 року та про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Також апеляційний суд зазначає, про правильність скасування пільг з 01.07.2015 року, оскільки сукупний дохід сім'ї пільговика - позивача, в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців перевищував величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (1710 грн.) за період з січня по липень 2015 року, що підтверджено матеріалами спарви (а.с. 24, 25, 27).

Апеляційний суд вважає помилковим посилання суду першої інстанції, в цій справі на рішення ЄСПЛ «Кечко проти України», оскільки частина перша статті першої Протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Втрата чинності Законом України «Про міліцію» відбулась внаслідок набрання чинності Законом України «Про національну поліцію», який був прийнятий на виконання Програми діяльності Кабінету Міністрів України та Стратегії сталого розвитку «Україна - 2020», з метою реалізації заходів з реформування органів внутрішніх справ, з метою створення органу виконавчої влади, який служитиме суспільству і призначений для охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічного порядку та громадської безпеки.

Апеляційний суд звертає увагу та на, що ЄСПЛ в рішенні «Великода проти України» (п. 25) зазначив, що Суд нагадує, що стаття 1 Першого протоколу не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі (див., наприклад, ухвалу від 15 березня 2001 року у справі «Амола проти Фінляндії» (Aunola v. Finland), заява № 30517/96). «Вимога» може становити «майно» у розумінні статті 1 Першого протоколу, лише якщо достатньою мірою встановлено, що вона підлягає виконанню (див. рішення від 9 грудня 1994 року у справі ««Stran Greek Refineries» та Стратіс Андреадіс проти Греції» (Stran Greek Refineries and Stratis Andreadis v. Greece), п. 59, Series A № 301). Отже, зменшення або припинення достатньою мірою встановлених пільг може становити втручання у мирне володіння майном (див. рішення від 19 червня 2012 року у справі «Хонякіна проти Грузії» (Khoniakina v. Georgia), заява № 17767/08, п. 72).

Також ЄСПЛ в п. п. 26 рішення «Великода проти України» зазначив, що з огляду на те, що до відповідного законодавства було внесено зміни та доповнення, не можна вважати, що надання заявниці права на пільгу у певному розмірі було встановлено достатньою мірою. Більше того, навіть припускаючи, що зміни та доповнення до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» становили втручання у право заявниці на мирне володіння майном у розумінні статті 1 Першого протоколу, Суд нагадує, що перша та найважливіша вимога цього положення полягає у тому, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мирне володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар (див. серед багатьох інших джерел рішення у справі «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ECHR 2000).

Наявність у позивача пільг, які в подальшому скасовані у встановленому законом порядку, не є позбавленням позивача права власності, оскільки зміни у законодавстві відбулись у встановленому Конституцією України порядку, докази протилежного відсутні. Також апеляційний суд зазначає, що у цьому випадку позивач не несе і надмірного тягаря у вигляді обов'язку оплачувати послуги в повному обсязі, оскільки на законодавчому рівні врегульоване питання щодо можливості отримання субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, зокрема Постановою КМУ № 848 від 21.10.1995 р. Позивач не обмежений у праві, за наявності певних обставин, скористатись можливістю оформлення субсидій.

Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року, на які посилається суд першої інстанції не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки ці рішення не стосуються питання втрати чинності Закону України «Про міліцію».

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, апеляційні скарги мають бути задоволені частково, оскаржена постанова - скасована та ухвалена нова постанова про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Понесені апелянтом - суб'єктом владних повноважень судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають, оскільки стаття 94 КАС України, передбачає відшкодування суб'єкту владних повноважень, у разі ухвалення судового рішення на його користь, з іншої сторони тільки здійснених таким суб'єктом владних повноважень документально підтверджених судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 69-71, 94, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст. 207, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Балтської районної державної адміністрації Одеської області задовольнити.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 23 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Балтської районної державної адміністрації Одеської області про визнання неправомірними дій відповідача щодо скасування 50-відсоткової пільги за оплату за комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, про зобов'язання поновити право на отримання пільги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складений 13.04.2017 року.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя О.О.Димерлій

суддя М.П.Коваль