Справа № 806/982/17
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м.Житомир справа № 806/982/17

час прийняття: 10 год. 55 хв. категорія 3.7.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Мазур О.О.,

за участю: позивача та представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати бездіяльність Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо переоформлення на нього транспортного засобу, яким була забезпечена його мати - ОСОБА_2 неправомірною;

- зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації визначити розрахункову вартість автомобіля марки "ЗАЗ 110206", 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2, яким було забезпечено його матір - ОСОБА_2 на пільгових умовах через органи соціального захисту населення та скласти довідку-рахунок за затвердженою формою.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що легковий автомобіль марки "ЗАЗ-110206" 2006 року випуску, виділений ОСОБА_2 як інваліду І-ої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС. Мати позивача - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на момент смерті срок експлуатації автомобіля становив менше 10 років, проте вказаний транспортний засіб продовжував залишатися у володінні позивача, а відповідач не вилучав його та не визначив розрахункову вартість автомобіля, не склав довідку-рахунок за встановленою формою для переоформлення цього автомобіля, чим допустив бездіяльність. Також позивач вказав, що у вересні 2016 року він звернувся до відповідача з заявою про переоформлення даного автомобіля на нього, як на члена сім'ї особи, що була забезпечена транспортним засобом, але відповідно до відповіді Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації від 06.10.2016 йому відмовлено в наданні дозволу на переоформлення автомобіля тому, що він протягом шести місяців з дня смерті інваліда не сплатив до Державного бюджету України, вартість автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього його матір'ю.

Позивач у судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання прибула, позовні вимоги не визнала, подала до суду письмові заперечення проти позову в яких вказує що дії відповідача є правомірними оскільки позивач не виконав вимоги пункту 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністів України від 19.07.2006 № 999 (далі - Порядок) та не скористався своїм правом у шестимісячний строк з моменту смерті його матері на викуп та переоформлення автомобіля, яким вона була забезпечена на пільгових умовах.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що п. 1.2 рішення колегії головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації "Про видачу автомобіля "Таврія"" № 9 від 18.04.2006 ОСОБА_2 інваліду І групи ЧАЕС з правом керування члена сім'ї видано автомобіль Таврія - 11020632 на пільгових умовах (доплата 7% від вартості автомобіля), сума доплати 1245,56 грн (а.с. 22-26).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 10).

У вересні 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до відповідача із письмовою заявою щодо надання дозволу на викуп вказаного автомобіля "ЗАЗ-110206", 2006 року випуску, яким була забезпечена інвалід 1 групи ЧАЕС ОСОБА_2, на пільгових умовах, через органи соціального захисту населення, у зв'язку з її смертю.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1, 1963 р.н. є сином ОСОБА_2 та на момент її смерті спільно проживав із нею та вів спільне господарство (а.с.11, 12).

06.10.2016 Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації в листі за вихідним № 4439/02 відмовив позивачеві у наданні такого дозволу з тих мотивів, що він протягом шести місяців з дня смерті своєї матері ОСОБА_2 не сплатив до державного бюджету вартість автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом (а.с. 9).

Не погодившись із відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" від 6 жовтня 2005 року №2961-IV (далі - Закон України №2961-IV), держава гарантує розробку, виробництво технічних та інших засобів реабілітації та закупівлю спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення та забезпечення ними інвалідів, дітей-інвалідів для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію.

Частиною 9 статті 26 Закону України №2961-IV встановлено, що перелік технічних та інших засобів реабілітації, порядок забезпечення ними інвалідів, дітей-інвалідів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 3 статті 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 1991 року №875-XII, після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм забезпечення легковими автомобілями інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах врегульовано Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999 (далі - Порядок).

Абзацом шостим пункту 16 Порядку передбачено, що іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Відповідно до абзаців сьомого та восьмого пункту 16 Порядку визначено, що розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Згідно з положеннями абзацу дванадцятого пункту 41 Порядку повернутий (вилучений) автомобіль головне управління соціального захисту здає підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видає в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку.

Оскільки позивачем був пропущений шестимісячний строк для викупу автомобіля, відповідач правомірно відмовив йому в наданні дозволу на викуп та переоформлення автомобіля.

Що стосується посилання позивача на те, що відповідач повинен був після смерті ОСОБА_2 ініціювати переоформлення автомобіля на членів сім'ї померлої, то суд не бере їх до уваги, так як діючим законодавством не передбачено такий обов'язок відповідача. Доказів того, що позивач протягом вказаного строку звертався до відповідача із заявою щодо викупу автомобіля, або про продовження строку для його викупу, ОСОБА_1 не надав, натомість у позовній заяві сам зазначив, що він з відповідною заявою звернувся до відповідача лише у вересні 2016 року, тобто з пропуском шестимісячного строку.

Окрім того чинним законодавством не передбачено можливості поновлення чи продовження строку для звернення до департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації із заявою про викуп автомобіля.

Навпаки, пунктом 16 Порядку передбачено, якщо автомобіль не було викуплено протягом визначеного порядком строку, то він повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Враховуючи наведене суд вважає позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 71, 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 24 квітня 2017 р.