Справа № 753/17301/16-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

20 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку державної і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, передбачених ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у травні 1986 р. за весь фактично відпрацьований час;

- зобов'язати здійснити перерахунок та виплату державної і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до вимог ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із заробітної плати, розрахованої на підставі довідки Бортницького ремонтно-транспортного підприємства «Агросервіс» від 19.04.1999 № 21 за весь фактично відпрацьований час, але не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та 75% від мінімальної пенсії за віком, відповідно, починаючи з 1 січня 2016 р. з урахуванням виплачених сум.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у травні 1986 р. та зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2, виходячи із заробітної плати, одержаної за період роботи у зоні відчуження у травні 1986 р. протягом 3 днів, а саме: 7, 14 та 15 травня 1986 р., визначеної на підставі довідок Бортницького ремонтно-транспортного підприємства «Агросервіс» від 19.04.1999 № 21 (аркуші пенсійної справи № 47, 51) у відповідності до положень підпункту 4 пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, з 20 березня 2016 року та здійснити відповідні виплати з урахуванням проведених виплат. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням в частині про задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення помилково застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 має статус особи, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, і є інвалідом ІІ групи у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, ступінь втрати професійної здатності 70%, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10ААА № 132284, довідкою про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності, посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с. 10, 11, 12, 13).

Пенсія позивача обчислена з середньомісячної заробітної плати (2501,16 грн.), отриманої за період роботи у зоні відчуження з 01.10.1989 по 30.09.1990, згідно даних довідки про заробітну плату від 16.10.2013 № 212-4770, виданої Чорнобильським спецкомбінатом.

19 липня 2016 р. позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у травні 1986 р. (а.с. 14).

Листом від 10 серпня 2016 р. відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що наявні у його пенсійній справі довідки щодо роботи в зоні відчуження у травні 1986 р. містять розбіжності, а тому необхідно надати нову форму-122 і первинні документи для здійснення зустрічної перевірки та підтвердження факту роботи в зоні відчуження (а.с. 15-16).

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана відмова відповідача є протиправною.

Перевіряючи наведений висновок суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі за текстом - «Порядок»).

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

За змістом пункту 2.24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 р. № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (надалі за тестом - «Порядок подання та оформлення документів») при призначенні (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для розмежування джерел фінансування особа надає пакет документів, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2.1 цього розділу.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів до заяви про призначення пенсії за віком для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Пунктом 4.3 Порядку подання та оформлення документів органу, що призначає пенсію, надано право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до частини 4 статті 15 Закону № 796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що пенсія відповідно до Закону № 796-XII може призначатися виходячи із фактично отриманої заробітної плати.

При цьому, розмір отриманої заробітної плати зазначається у довідці, яка видається на підставі первинних документів, а орган пенсійного фонду має право перевірити обґрунтованість її видачі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач одержує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 р. № 796-XII.

В матеріалах пенсійної справи позивача наявні довідки, видані в 1991 р. Бортницьким ремонтно-транспортним підприємством, відповідно до яких ОСОБА_2 у травні 1986 р. був безпосередньо зайнятий на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, протягом 6 днів, а саме: 2, 7, 8, 14, 15 та 16 травня, і його заробітна плата за вказаний період склала 135,28 рублів (карбованців) (а.с. 18, 19).

Водночас в 1999 р. Бортницьким ремонтно-транспортним підприємством «Агросервіс» (правонаступником Бортницького ремонтно-транспортного підприємства) було надано довідки від 19.04.1999 під № 21, відповідно до яких ОСОБА_2 у травні 1986 р. був безпосередньо зайнятий на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, протягом 3 днів, а саме: 7, 14 та 15 травня, і його заробітна плата за вказаний період склала 78,45 рублів (карбованців) (а.с. 45, 56).

Саме на тій підставі, що вищевказані довідки містять розбіжності щодо періоду роботи позивача в зоні відчуження та розміру його заробітної плати відповідач відмовився їй приймати для обчислення пенсії.

Бортницьке ремонтно-транспортне підприємство «Агросервіс» припинило свою діяльність, а архіви відсутні, у зв'язку з чим отримати первинні документи для здійснення зустрічної перевірки неможливо.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що втрата архівів ліквідованого підприємства не може бути перешкодою для реалізації законного права позивача на обрання заробітної плати, з якої має обчислюватися його пенсія.

Зважаючи, що і в довідках, виданих в 1991 р., і в довідках, виданих в 1999 р., співпадає період роботи позивача у зоні відчуження протягом 3 днів, а саме: 7, 14 та 15 травня 1986 р., при цьому довідки, видані в 1999 р. Бортницьким ремонтно-транспортним підприємством «Агросервіс», оформлені належним чином у відповідності з чинним на той час законодавством, вказані довідки повинні бути прийняті для обчислення позивачу пенсії.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.

Також колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову в іншій частині позову з огляду на таке.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, що набрав чинності з 01 січня 2015 року, були внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до чинної редакції ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дія яких поширюється на спірні правовідносини, з 29.11.2015 року, особам, віднесеним до категорії 1, призначається державна пенсія, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 54 даного Закону № 796-ХІІ, в редакції від 28.12.2014 пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Позивач у позові обґрунтовуючи вимоги адміністративного позову, посилається на редакцію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка втратила чинність, а, отже застосуванню не підлягає.

З огляду на викладене, у відповідача відсутні підстави для перерахунку позивачу пенсії, а тому висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є законним та обґрунтованим.

Щодо посилання позивача на неможливість звуження його соціальних прав при прийнятті нових законів, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При вирішенні справи апеляційний суд керується положеннями Закону № 79-VIII, оскільки такий прийнятий законодавчим органом (парламентом) і є обов'язковим до виконання, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заяви №29458/04 та №29465/04), де Суд вказав: «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (п.23 рішення).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Судовою колегією також враховується і правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Конституційний Суд України вирішував питання про те, чи має право держава змінювати порядок і розміри існуючих соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України та чи є обов'язковими для застосування судами України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України з питань соціального захисту громадян, видані на виконання вимог Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

У рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зроблено висновок про те, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.