Справа № 826/1235/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 квітня 2017 року письмове провадження № 826/1235/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів : головуючого судді Арсірія Р.О., суддів Кузьменка В.А., Огурцова О.П., розглянувши адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Калуш Бровар Дистриб'юшен»

до Державної фіскальної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Калуш Бровар Дистриб'юшен» (далі також - ТОВ «Калуш Бровар Дистриб'юшен», позивач) з позовом до Державної фіскальної служби України (далі також - ДФС, відповідач) в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № 000499 від 11.01.2016 до ТОВ «Калуш Бровар Дистриб'юшен», згідно якого застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що згідно із законом строк подання звіту спливає 10 вересня, а отже звіт позивач подав у встановлені законом строки, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для застосування фінансових санкцій. Просив суд розглядати справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, позовні вимоги не визнав, про що подав письмові заперечення, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки вважає, що зазначений строк подання звіту закінчується 9 вересня о 24 години 00 хвилин, у зв'язку з чим, звіт подано з пропущенням строків, а тому оскаржуване рішення є правомірним.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Справа розглянуту в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

17.09.2015 Головним управлінням ДФС у Львівській області встановлено, що ТОВ «Калуш Бровар Дистриб'юшен» порушено вимоги ч.3 ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме : не подано до Головного управління ДФС у Львівській області звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за серпень 2015 року, у зв'язку з чим складено висновок № 5210/13-01-21-02-15.

На підставі зазначеного вище висновку №5210/13-01-21-02-15, Державною фіскальною службою України 11.01.2016 прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №000499, яким до позивача за не подання звіту за серпень 2015 року застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням відповідача про застосування фінансових санкцій позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є своєчасність подання позивачем звіту про придбання та реалізації алкогольних напоїв за серпень 2015 року.

Основні засади державної політики у сфері виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі також - Закон від 19.12.1995 №481/95-ВР).

Відповідно до ч.3 ст.2 Закону №481/95-ВР, виробництво алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється суб'єктами господарювання незалежно від форм власності за умови одержання ліцензії.

Частинами 1 ст.16 Закону №481/95-ВР встановлено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Відповідно до вимог частини 3 статті 16 Закону №481/95-ВР, суб'єкти господарювання, які отримали передбачені цим Законом ліцензії, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

Державна фіскальна служба України в силу положень підпункту 22 пункту 4 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236, здійснює ліцензування діяльності суб'єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, з оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Разом з тим, згідно з п. 5 ст. 254 Цивільного кодексу, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є першим за ним робочий день.

Також ст. 51 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у випадках, коли останній день строку припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.

Отже, граничним терміном подання звітності про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів є 9 число наступного місяця. В разі, якщо закінчення строку подання звітності припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2015 ТОВ «Калуш Бровар Дистриб'юшен» за допомогою засобів електронного зв'язку до податкового органу за місцем реєстрації здано звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за серпень 2014 року.

Рішенням ДФС України від 10.01.2016 № 000499 про застосування фінансових санкцій на позивача накладено штраф в розмірі 17000 грн. за неподання звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за серпень 2014 року.

За загальним правилом, враховуючи положення статті 73 Кодексу законів про працю України, у 2015 році на підприємствах, в установах, організаціях робота не проводитиметься у такі святкові дні і дні релігійних свят: 1 січня - Новий рік (четвер); 7 січня - Різдво Христове (середа); 8 березня - Міжнародний жіночий день (неділя); 12 квітня - Пасха (неділя); 1 і 2 травня - День міжнародної солідарності трудящих (п'ятниця, субота); 9 травня - День Перемоги (субота); 31 травня - Трійця (неділя); 28 червня - День Конституції України (неділя); 24 серпня - День незалежності України (понеділок); 14 жовтня - День захисника України (середа).

Відповідно до ст. 67 Кодексу законів про працю України, у випадку, коли святковий або неробочий день (ст. 73) збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого.

Суд звертає увагу, що 9 вересня 2015 року було робочим днем.

Таким чином звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) алкогольних напоїв за серпень 2015 року подано позивачем 10.09.2015, тобто з пропуском строку встановленого ч. 3 ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

З урахуванням викладеного, суд погоджується з висновками відповідача про порушення ТОВ «Калуш Бровар Дистриб'юшен» вимог частини 3 статті 16 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 18 частини 2 статті 17 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР передбачено, що за неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України (ч. 4 ст. 17 Закону №481/95-ВР).

Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, до яких належить відповідач, мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

У справі, що розглядається, суд встановив, що позивач порушив вимоги частини третьої статті 16 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР, адже не подав в установлений законом строк до органу ДФС за основним місцем обліку звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за формою №1-ОА.

Даний факт встановлений посадовими особами відповідача під час перевірки та не спростований позивачем у ході розгляду справи, а тому рішення про застосування фінансових санкцій від 11.01.2016 № 000499 є правомірним.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наявні у справі докази свідчать про правомірність прийнятого податковим органом рішення про застосування фінансових санкцій.

Водночас позивач, всупереч наведеним вимогам, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності рішення відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 14, 69-71, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Калуш Бровар Дистриб'юшен» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий Суддя Р.О. Арсірій

Судді В.А. Кузьменко

О.П. Огурцов