Справа № 153/389/17
Суддя: Любинецька-Онілова А. Г.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2017 р. Справа153/389/17

Провадження2-а/153/9/17-а

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Любинецької-Онілової А.Г.

за участю секретаря с/з Сирітко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Ямпільської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С ТА Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 заявив позов до управління соціального захисту населення Ямпільської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Вказав, що він має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України учасникам бойових дій. Відповідно до ст..12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій повинна щорічно до 05 травня виплачуватися разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. У 2016 році він отримав вказану допомогу в розмірі 960 гривень, тоді, як мав би отримати 5650 гривень, так як з 1 травня 2016 році мінімальна пенсія за віком та прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становила 1130 гривень. Позивач вказав, що він звернувся з письмовою заявою до відповідача стосовно виплати йому у 2016 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, передбаченому законом, але отримав відмову від відповідача з посиланням на ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідно до якої учасникам бойових дій передбачається щорічна виплата до 5 травня разової грошової допомоги у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом «Про державний бюджет України». З такою відмовою відповідача позивач не згідний і вважає її неправомірною, оскільки відповідно до Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд визнати бездіяльність відповідача щодо перерахунку йому щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленого ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту населення за 2016 рік протиправною та зобов'язати управління соціального захисту населення Ямпільської РДА Вінницької області здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач ОСОБА_2 за вх.№2525 від 20.04.2017 надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та задовольнити його позовні вимоги.

Представник відповідача управління соціального захисту населення Ямпільської РДА Вінницької області Кафтанатій О.В., яка діє на підставі доручення №01-06/1375 від 20.04.2017, надала письмову заяву вх.№2524 від 20.04.2017 року із клопотанням справу розглянути без її участі. Заперечення проти позову підтримує. Заперечує проти задоволення позову.

В письмових запереченнях проти позову за підписом начальника управління соціального захисту населення (вх.№2430 від 18.04.2017), відповідач зазначив, що позивач є учасником бойових дій і у 2016 році отримав 920 гривень щорічної разової допомоги до 5 травня. При нарахуванні вказаної допомоги спеціалісти управління керувалися чинним законодавством, а саме - ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №141 «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». В задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити.

Оскільки усіма особами, які беруть участь у справі, заявлені клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судом ухвалено про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст.122 ч.4 КАСУ.

Судом встановлені такі обставини.

Відповідно до ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст.71 ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Із копії посвідчення учасника бойових дій, серія НОМЕР_1, виданого 17.11.2015, встановлено, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Із копії заяви ОСОБА_2 від 09.12.2016 встановлено, що позивач ОСОБА_2 звернувся до Департаменту соціального захисту населення Ямпільської РДА Вінницької області з проханням нарахувати та виплатити йому невиплачену частину одноразової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2016 рік у сумі 4730 гривень.

Із копії повідомлення управління соціального захисту населення Ямпільської РДА Вінницької області вих.01-08-Л-451 від 16.01.2017 встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Єдиному державному реєстрі пільговиків як учасник бойових дій (з особливою відміткою АТО), статус учасника бойових дій встановлений 17.11.2015. ОСОБА_2 має право на пільги, передбачені чинним законодавством для даної категорії. Зокрема ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій передбачається щорічна виплата до 5 травня разової грошової допомоги у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом «Про Державний бюджет України». Постановою КМУ №141 від 2 березня 2016 року передбачено грошову допомогу в розмірі 920 гривень. Фінансування цих витрат здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. У зв'язку з тим, що виплата допомоги ветеранам війни проводиться з бюджетних коштів, даний вид правовідносин регулюється Бюджетним кодексом України. Згідно Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в тій частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, Бюджетного кодексу України і закону «Про державний бюджет».

Дослідивши письмові докази та оцінивши їх, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст.64 Конституції України Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій. У 2016 році йому виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 920,00 грн та відмовлено у виплаті цієї допомоги у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції чинній на момент виникнення у позивача статусу учасника бойових дій та на час спірних відносин) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Постановою Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" розмір зазначеної одноразової допомоги встановлений 920 гривень.

Отже, на момент отримання позивачем одноразової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році відповідач не порушив ні норму Закону, ні норму підзаконного акту - Постанову Кабінету Міністрів України.

Суд вважає, що позивач у своєму позові безпідставно посилається на Постанову Верховного Суду від 10.02.2016 року як на законність своїх вимог, оскільки Верховний Суд, постановляючи 10.02.2016 року постанову розглядав відносини між сторонами, які виникли у 2014 році, коли була чинна попередня редакція ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до якої дійсно розмір разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій становив п"ять мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, суд погоджується з висновками відповідача, зазначеними у запереченні на позов, що з 01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року №79-У111 "Про внесення змін до Бюджетного Кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", пунктом 26 якого встановлено, що норми і положення статтей 12,13,14,15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов"язковго державного соціального страхування. Зазначена норма Закону не скасована, не визнана неконституційною, а тому правильно застосована відповідачем.

Відповідно до ст.8 КАС України суд враховує судову практику Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд не вбачає неправомірних дій з боку відповідача, який діяв відповідно до норм чинного законодавства, а тому, суд погоджується з доводами відповідача, щодо того, що нарахування та виплата позивачу допомоги була проведена у розмірі, передбаченому Постановою Кабінету міністрів України від 02.03.2016 року №141, що жодним чином не суперечить законодавству.

З урахуванням наведеного, суд має підстави відмовити у задоволенні позову.

Враховуючи положення ст. 94 КАС України, якою визначено, що у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок державного бюджету України, суд вважає судові витрати компенсувати за рахунок державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 71, 94, 99, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, на підставі ст.ст.19, 22, 46, 58, 64 Конституції України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України від 28.12.2014 року №79-У111 "Про внесення змін до Бюджетного Кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", Постановою Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Ямпільської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена повністю або частково до Вінницького апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу Адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий А.Г. Любинецька-Онілова