Справа № 815/2595/16
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2595/16

Категорія: 11 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого судді Потапчука В.О.

суддів Семенюка Г.В.

Шеметенко Л.П.

при секретарі Алексєєвій Н.М.

за участю:

апелянта ОСОБА_1 та його представника Веселова О.В.

представника відповідача Військово-медичного клінічного центру Південного регіону -Пашутова В.Ю.

представника військово-медичного департаменту Міністерства оборони України -Ніколаєва С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року по справі за адміністративним позовом полковника медичної служби ОСОБА_1 до Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України, директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України Верби Андрія В`ячеславовича, Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання протиправним та скасування наказу директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 60 від 26.05.2016 р., визнання протиправним та скасування наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 233 від 03.06.2016р. в частині,

В С Т А Н О В И Л А :

Полковник медичної служби ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді заступника начальника центру з медичної частини начальника медичної частини Військово-медичного клінічного центру Південного регіону України, підпорядкованого департаменту охорони здоров`я Міністерства оборони України.. В своїй службовій діяльності він підпорядковувався безпосередньо начальнику Військово - медичного клінічного центру Південного регіону та директору департаменту охорони здоров`я Міністерства оборони України.

Директор Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України ОСОБА_2 в 2016 році видав розпорядження щодо направлення підлеглих офіцерів, до складу яких відносився полковник медичної служби ОСОБА_1 на медичний огляд штатною військово-лікарською комісією Національного військово-медичного клінічного центру Головний військовий клінічний госпіталь для встановлення придатності за станом здоров`я проходити в подальшому військову службу. Вказане розпорядження начальника по службі полковник медслужби ОСОБА_1 не виконав.

В зв`язку з невиконанням вказаного розпорядження, директор військово-медичного департаменту Міністерства оборони України Верба Ю.А. наказом № 60 від 26.05.2016 року притягнув ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності « сувора догана».

ОСОБА_1 не погодився з цим наказом , а також наказом про невиплату йому в повному обсязі грошового забезпечення у зв`язку з чим звернувся з адміністративним позовом до Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України, директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України ОСОБА_2 , Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 60 від 26.05.2016 р. щодо накладення на полковника медичної служби ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення сувора догана;

- визнати дії директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України щодо порушення порядку притягнення полковника медичної служби ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладання стягнення сувора догана протиправними;

- визнати протиправним та скасувати частину 2 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 233 від 03.06.2016р. Про виплату грошового забезпечення військовослужбовцям за травень 2016 року в частині, що стосується полковника медичної служби ОСОБА_1 про зменшення премії в розмірі 450 відсотків посадового окладу на 20 відсотків та виплати в розмірі 80 відсотків.

В обґрунтування позовних вимог він зазначив, що дисциплінарне стягнення накладено безпідставно, службове розслідування було проведено без дотримання порядку, встановленого чинним законодавством, а наказ директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 60 від 26.05.2016 р. прийнятий відповідачем без наявності в нього на це відповідних повноважень.

На думку позивача, наказ начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 233 від 03.06.2016р. Про виплату грошового забезпечення військовослужбовцям за травень 2016 року, в частині, яким полковнику медичної служби ОСОБА_1 , заступнику начальника центру з медичної частини начальника медичної частини за травень 2016 року в зв`язку з суворою доганою за неналежне виконання службових обов`язків, визначених вимогами статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порушення військової дисципліни (наказ директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 60 від 26.05.2016 р.) зменшено премію на 20 відсотків є також безпідставним.

Позивач вважає, що оскаржувані накази є протиправними та такими, що прийняті з порушеннями вимог чинного законодавства, в зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права у зв`язку з чим останній просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі позивач акцентує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що оскаржений наказ директор військово медичного департаменту виніс з перевищенням наданих йому повноважень та з порушенням встановленого порядку.

Розглянувши доводи апеляційної скарги в вищевказаній частині, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 26.05.2016 р. директором військово-медичного департаменту Міністерства оборони України видано наказ № 60 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності, за ухилення від виконання розпоряджень директора Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 249/3/354 від 28.01.2016 р., № 249/6/1593 від 11.03.2016 р. щодо направлення на медичний огляд штатною військово-лікарською комісією Національного військово-медичного клінічного центру Головний військовий клінічний госпіталь полковника медичної служби ОСОБА_1 , заступника начальника центру з медичної частини начальника медичної частини Військово-медичного клінічного центру Південного регіону за неналежне виконання службових обов`язків, визначених вимогами статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порушення військової дисципліни на позивача накладено дисциплінарне стягнення сувора догана (т.1, а.с. 15).

03.06.2016р. начальником Військово-медичного клінічного центру Південного регіону відповідно до наказів Міністерства оборони України №44 від 27.01.2016р. Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році та № 60 від 26.05.2016 р. видано наказ № 233 Про виплату грошового забезпечення військовослужбовцям за травень 2016 року, у п.2 якого, зокрема, зазначено полковнику медичної служби ОСОБА_1 , заступнику начальника центру з медичної частини начальника медичної частини виплатити за травень 2016 року в зв`язку з суворою доганою за неналежне виконання службових обов`язків, визначених вимогами статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порушення військової дисципліни (наказ директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 60 від 26.05.2016 р.) зменшити премію у розмірі 450 відсотків посадового окладу на 20 відсотків та виплатити у розмірі 80 відсотків (т.1, а.с. 32).

При вирішенні судового спору суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів вважає правильною позицію суду першої інстанції, щодо неприйняття позиції позивача відносно того, що директор військово-медичного департаменту Міністерства оборони України не мав повноважень накладати дисциплінарне стягнення на позивача.

Так, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, вірно визначив, що порядок притягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності встановлений Законом України № 551-XIV від 24 березня 1999 року « Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України»

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту керівники структурних підрозділів Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України при притягнені до дисциплінарної відповідальності користуються дисциплінарною владою командира корпусу.

Згідно ст.72 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командир корпусу, крім прав, якими наділено командира бригади, дивізії, має право щодо вищих офіцерів робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану.

Згідно ст.69 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на вищих офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження у посаді.

відповідно до ст. 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

З огляду на вищевказані вимоги про притягнення до дисциплінарної відповідальності, встановлені Законом України, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку, що директор війкового департаменту ОСОБА_2 який є керівником структурного підрозділу Міністерства оборони України та прямим начальником офіцерів підпорядкованого підрозділу, в тому числі позивача, при винесенні наказу щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності підлеглого по службі офіцера правомірно користувався повноваженнями командира корпусу, тобто діяв у межах своєї компетенції.

Посилання позивача на різні підзаконні акти, щодо цього питання, суд першої інстанції, на думку колегії судів, правомірно не прийняв до уваги, так як вказані обставини регламентовані вищим законодавчим актом - Законом України.

Колегія суддів вважає також вірними висновки суду першої інстанції щодо порядку прийняття оскаржених рішень.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дослідив, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, прийнято у відповідності до вимог Закону України « Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України»

Так, згідно ст.ст. 84, 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки адміністративного корупційного правопорушення, чи одержано інформацію про вчинення такого правопорушення військовослужбовцем, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та спеціально уповноваженому суб`єктові сфері протидії корупції.

У разі якщо ознаки адміністративного корупційного правопорушення встановлено під час проведення службового розслідування стосовно військовослужбовця Збройних Сил України чи одержано інформацію про вчинення ним такого правопорушення, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та начальникові відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Відповідно до ст. 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку) визначено Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України № 82 від 15.03.2004 р. (далі - Інструкція № 82).

З матеріалів справи вбачається, що 28.01.2016р. у розпорядженні директора Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 49/3/542 зазначено про необхідність начальникам медичних закладів з 01.02.2016р. організувати направлення офіцерів медичної служби, які обіймають посади від начальників відділу (відділення) і вище, на військово-лікарську експертизу з метою визначення ступеня придатності до військової служби, виключно до Національного військово-медичного клінічного центру Головний військовий клінічний госпіталь (т.1, а.с. 8, 61).

11.03.2016р. у розпорядженні директора Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 249/6/1593 викладено пропозицію (вимогу) щодо направлення 14.03.2016р. до Національного військово-медичного клінічного центру Головний військовий клінічний госпіталь на медичний огляд військово-лікарською комісією заступника начальника центру з медичної частини начальника медичної частини Військово-медичного клінічного центру Південного регіону полковника медичної служби Сахно Юрія Петровича (т.1, а.с. 10).

12.02.2016 р. видано наказ начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 53 про направлення позивача для проходження медичного огляду до Національного військово-медичного клінічного центру Головний військовий клінічний госпіталь (т.1, а.с. 179).

26.04.2016р. до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону знову надійшло розпорядження Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 249/3/2687 щодо направлення позивача до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону на медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби та узгодженням встановленого діагнозу з головними медичними спеціалістами Міністерства оборони України (т.1, а.с. 197).

26.04.2016р. позивач подав рапорт на ім`я начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, з якого вбачається , що він відмовився виконати розпорядження вищестоящого начальника - проходити комісію в центральному лікарському закладі ,зазначивши, що ним вже пройдено медичний огляд в другому медичному закладі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про хворобу № 278 від 09.02.2016р., яке не втратило силу та не розглянуто у встановленому законом порядку (т.1, а.с. 198).

23.05.2016р. наказом директора Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 59 призначено комісію для проведення службового розслідування з метою встановлення причин та обставин факту ухилення полковником медичної служби ОСОБА_1 від виконання розпоряджень директора Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 249/3/354 від 28.01.2016р., № 249/6/1593 від 11.03.2016р. щодо направлення позивача на медичний огляд штатною військово-лікарською комісією Національного військово-медичного клінічного центру Головний військовий клінічний госпіталь (т.1, а.с. 199)

За результатами службового розслідування складено акт (вх. № 3176 від 26.05.2016р.)(т.1,а.с. 200-203), який затверджено директором Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України.

26.05.2016 р. наказом директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 60 позивачу оголошено сувору догану
Колегія суддів вважає правильним позицію суду першої інстанції, що акт службового розслідування надійшов до Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України 26.05.2016р. та був затверджений директором військово-медичного департаменту Міністерства оборони України, а наказ прийнято 26.05.2016 р., накладення на позивача дисциплінарного стягнення відбулось в межах строку встановленого законом.

Колегія суддів вважає обґрунтованою позицію суду першої інстанції, щодо безпідставності посилання позивача на ті обставини, що розпорядження № 249/3/354 від 28.01.2016 р., № 249/6/1593 від 11.03.2016 р. щодо направлення на медичний огляд штатною військово-лікарською комісією Національного військово-медичного клінічного центру Головний військовий клінічний госпіталь (на 1100 ліжок) полковника медичної служби ОСОБА_1 , заступника начальника центру з медичної частини начальника медичної частини Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (на 675 ліжок) є протиправними, оскільки правомірність зазначених рішень була предметом розгляду в іншій адміністративній справі.

Так ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року у справі № 815/672/16 адміністративний позов Полковника медичної служби ОСОБА_1 до Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України, Директора Військово-медичного департаменту Генерал-майора медичної служби Верби Андрія В`ячеславовича, Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, Начальника Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України Шевчука Романа Володимировича, Військово-лікарської комісії Південного регіону, Начальника Військово-лікарської комісії Південного регіону полковника медичної служби Мірошниченка Віктора Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови від 11.02.2016 року, визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування розпоряджень від 28.01.2016 року № 3/542 в частині та від 11.03.2016 року № 249/6/1593, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача без поважних причин у судове засідання. Таким чином, не погоджуючись із зазначеними рішеннями, позивач оскаржував їх в судовому порядку, однак не з`являвся до судових засідань без поважних причин.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 07.07.2016р. на підставі наказу Міністра оборони України № 630 позивач звільнений у відставку за станом здоров`я та наказом Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 201 від 23.09.2016р. виключений зі списків особового складу Військово-медичного клінічного центру Південного регіону.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування частини 2 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 233 від 03.06.2016р. Про виплату грошового забезпечення військовослужбовцям за травень 2016 року в частині, що стосується полковника медичної служби ОСОБА_1 про зменшення премії в розмірі 450 відсотків посадового окладу на 20 відсотків та виплати в розмірі 80 відсотків, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 233 від 03.06.2016р. (п.2) полковнику медичної служби ОСОБА_1 , заступнику начальника центру з медичної частини начальника медичної частини виплатити за травень 2016 року в зв`язку з суворою доганою за неналежне виконання службових обов`язків, визначених вимогами статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порушення військової дисципліни (наказ директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України видано наказ № 60 від 26.05.2016 р.) зменшено премію у розмірі 450 відсотків посадового окладу на 20 відсотків.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, щомісячно військовослужбовцям обов`язковими до нарахування та виплати належать щомісячні додаткові види грошового забезпечення: підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, так як вони мають постійних характер. Натомість, премія, не носить постійного характеру і є засобом заохочення працівника за належно виконану роботу, визначається у відповідному відсотковому відношенні. Преміювання - це право, а не обов`язок, керівника відповідного органу (підрозділу, закладу), надане йому законом, з метою фінансового мотивування працівників до більш ефективного і якісного виконання покладених на них обов`язків та внесення особистого вкладу у загальний результат роботи установи.

З оскаржуваного наказу № 233 від 03.06.2016р., вбачається, що позивачу зменшено розмір преміювання в зв`язку з суворою доганою за неналежне виконання службових обов`язків, визначених вимогами статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порушення військової дисципліни (наказ директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України видано наказ № 60 від 26.05.2016 р.).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що враховуючи відсутність підстав для скасування наказу № 60 від 26.05.2016 р., суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання частини 2 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 233 від 03.06.2016р. Про виплату грошового забезпечення військовослужбовцям за травень 2016 року в частині, що стосується полковника медичної служби ОСОБА_1 про зменшення премії в розмірі 450 відсотків посадового окладу на 20 відсотків та виплати в розмірі 80 відсотків протиправною та скасування.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів ,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року по справі за адміністративним позовом полковника медичної служби ОСОБА_1 до Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України, директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України Верби Андрія В`ячеславовича, Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання протиправним та скасування наказу директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 60 від 26.05.2016 р., визнання протиправним та скасування наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 233 від 03.06.2016р. в частині, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі

Повний текст виготовлено 12 квітня 2017 року.

Суддя доповідач: Потапчук В.О.

Суддя: Семенюк Г.В.

Суддя: Шеметенко Л.П.