Справа № 818/98/17
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 р.Справа № 818/98/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09.02.2017р. по справі № 818/98/17

за позовом ОСОБА_1

до Конотопського міськрайонного суду Сумської області

про визнання наказу неправомірним та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1Ф.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Конотопського міськрайонного суду Сумської області (далі по тексту - відповідач), в якому просить визнати неправомірним наказ голови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2016 р. в частині виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги в розмірі трьох місячних суддівських винагород та зобов'язати видати відповідний наказ про виплату ОСОБА_1 вихідної допомоги в розмірі двадцяти трьох місячних суддівських винагород.

Свої вимоги мотивує тим, що 21.12.2016 його звільнено з посади судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області у звязку з поданням заяви про відставку з виплатою вихідної допомоги в розмірі трьох місячних суддівських винагород. На думку позивача, такі дії відповідачів щодо виплати вихідної допомоги в розмірі трьох місячних суддівських винагород не відповідають вимогам ст.ст. 22, 64, 126 Конституції України, відповідно до яких конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Також частиною 6 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 12.04.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 був обраний на посаду судді Конотопського районного суду Сумської області 11 травня 1993 року (правонаступником якого є Конотопський міськрайонний суд Сумської області).

Рішенням Вищої ради юстиції №3261/0/15-16 від 19.12.2016 Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області у відставку було звільнено суддю Кущенка М.Ф.

На адресу відповідача копія рішення надійшла 21.12.2016, на його виконання та згідно з пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII головою суду ОСОБА_2 21 грудня 2016 року було винесено наказ №33-6 Про відрахування зі штату суддів суду ОСОБА_1Ф.. Згідно з абзацом 2 цього наказу ОСОБА_1 виплачена вихідна допомога в розмірі трьох місячних суддівських винагород (а.с.5).

Позивач не погодився із таким розміром виплати та оскаржив наказ до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що вимоги позивача здійснити нарахування та виплату вихідної допомоги у звязку з відставкою в розмірі 23 місячних суддівських винагород є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції, чинній на час звільнення судді) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 Закону заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до Вищої ради правосуддя, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання .

Отже, чинним законодавством України визначений порядок реалізації права судді на звільнення, яке починається з подання суддею відповідної заяви і закінчується прийняттям уповноваженим органом рішення про звільнення з посади судді, яка набирає чинності з моменту її прийняття.

Враховуючи викладене, реалізація права позивача на звільнення у звязку з відставкою відбулася в момент прийняття Вищою радою юстиції відповідного рішення, тобто 19.12.2016, тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, чинних на час прийняття такого рішення.

Так, стаття 143 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції на момент звільнення позивача) передбачає, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Крім того, відповідно до п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013 Конституційний Суд України вважає, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що редакція Закону України "Про судоустрій і статус суддів", чинна на час звільнення позивача, не передбачає право судді, який вийшов у відставку, на отримання вихідної допомоги у розмірі 23 місячних суддівських винагород.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача здійснити нарахування та виплату вихідної допомоги у звязку з відставкою в розмірі 23 місячних суддівських винагород є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції є правомірним та скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09.02.2017р. по справі № 818/98/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 18.04.2017 р.