Справа № 359/7203/16-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 359/7203/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Вознюк С.М.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кобаль М.І.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії» до Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

15.09.2016 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов зазначений адміністративний позов, згідно якого товариство з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії» (далі - ТОВ УСА) просило визнати протиправною та скасувати постанову начальника окремого контрольно-пропускного пункту Київ Державної прикордонної служби України (далі - ОКПП Київ) від 20.09.2012 року №463 щодо притягнення товариства до адміністративної відповідальності за п.1 ст. 1 Закону України Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень (далі - Закону №2920-ІІІ) та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та залишити позовну заяву без розгляду через пропуск позивачем строку звернення до суду або відмовити в задоволенні позовних вимог, так як, на думку апелянта, судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова скасуванню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 20.09.2012 року начальником ОКПП Київ ОСОБА_2 винесено постанову №463 в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 1 Закону України «Закону України Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень», та на ТОВ УСА накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. Вказана постанова винесена на підставі протоколу про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень від 08.09.2012 року №920787 по факту відсутності у громадянина ОСОБА_9 Королівства Йорданія в його паспорті для виїзду за кордон візи України, що стало наслідком відмови йому у в'їзді на територію України та повернення до місця вильоту.

Копія зазначеної постанови була отримана 20.09.2012 р. начальником відділу контролю якості з АБ ОСОБА_5

Позивач зазначає, що про накладення вказаного стягнення ТОВ УСА дізналось лише з постанови від 19.07.2016 року про арешт коштів боржника, винесеної старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві в ході примусового її виконання. Постанова державного виконавця винесена при примусовому виконанні і інших виконавчих документів. Однак, постанова про арешт коштів надійшла на адресу ТОВ УСА (АК Юмейр) лише 08.08.2016 року.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено процедурні порушення, а саме вручено протокол не уповноваженій особі позивача та розглянуто справу про порушення правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень без представника позивача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до пункту 6 ч. 1 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: здійснення прикордонного контролю і пропуску в установленому порядку осіб, транспортних засобів, вантажів в разі наявності належно оформлених документів після проходження ними митного та за потреби інших видів контролю, а також реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в установленому порядку прибувають в Україну, та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в'їзду - виїзду, а також здійснення фіксації біометричних даних іноземців та осіб без громадянства під час здійснення прикордонного контролю в пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в'їзду - виїзду.

За змістом п.п.2,3,6 Правил оформлення віз для в'їзду в Україну і транзитного проїзду через її територію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 567, віза - наданий уповноваженим органом України в установленій законодавством формі дозвіл, необхідний для в'їзду або для транзитного проїзду через територію України протягом відповідного строку.

Паспортний документ - виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН документ, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця чи особу без громадянства, надає право на в'їзд або виїзд з держави і визнається Україною.

Уповноваженими органами, що мають право надавати та оформляти візу, є: дипломатичне представництво або консульська установа України; департамент консульської служби МЗС; представництво МЗС на території України.

Департамент консульської служби МЗС або представництво МЗС на території України оформляє візи в пункті пропуску через державний кордон іноземцям та особам без громадянства, що не змогли завчасно оформити візи в дипломатичному представництві або консульській установі України та мають поважну причину невідкладно в'їхати в Україну у випадках: 1) з дипломатичною або службовою метою за клопотанням органів державної влади України; 2) з метою ліквідації наслідків надзвичайної ситуації в Україні за клопотанням МНС; 3) з метою невідкладного медичного лікування або участі в похованні близького родича, що підтверджено відповідними документами; 4) у разі необхідності транзитного проїзду через територію України членів екіпажів іноземних суден, що перебувають в українських портах, за наявності виписки із суднової ролі; 5) з метою активізації взаємодії у галузі культури та спорту, а також забезпечення інтересів у сфері зовнішньої політики або інших сферах, які є життєво важливими для суспільства, або з гуманітарних питань. Порядок в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну із зазначеною метою встановлюється МЗС.

За змістом статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців» в'їзд в Україну та виїзд з України здійснюється: іноземців та осіб без громадянства - за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Акредитовані в Міністерстві закордонних справ України працівники дипломатичних представництв, консульських установ, представництв міжнародних організацій, представництв держав при міжнародних організаціях, які мають штаб-квартиру в Україні і відповідно до статутних документів таких організацій чи відповідних міжнародних договорів України користуються дипломатичними привілеями та імунітетом, а також члени їх сімей можуть в'їжджати в Україну за паспортними документами та акредитаційними картками.

Отже, з наведених правових норм вбачається, що в Україну без віз можуть в'їжджати лише особи за дипломатичними паспортними документами акредитовані в Міністерстві закордонних справ України або ж у разі встановлення міжнародним договором України безвізового режиму.

Як свідчать обставини справи, 20.09.2012 року начальником ОКПП Київ ОСОБА_2 винесено постанову №463 в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 1 Закону №2920-ІІІ, та на ТОВ УСА накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. Указана постанова винесена на підставі протоколу про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень від 08.09.2012 року №920787 по факту відсутності у громадянина ОСОБА_9 Королівства Йорданія в його паспорті для виїзду за кордон візи України, що стало наслідком відмови йому у в'їзді на територію України та повернення до місця вильоту.

У громадянина ОСОБА_9 Королівства Йорданія відсутні дипломатичні паспортні документи акредитовані в Міністерстві закордонних справ України, які б надавали йому право безвізового режиму в'їзду; чинні міжнародні договори укладені між Україною та Йорданією не передбачають безвізового в'їзду громадян ОСОБА_9 Королівства Йорданія в Україну незалежно від паспортного документу.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи - підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення (далі - перевізники), за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення.

Разом з цим, незважаючи на обов'язок перевізника вживати заходи щодо перевірки наявності у пасажирів документів необхідних для в'їзду до приймаючої держави, а також наявність права перевізника відмовити у перевезенні пасажира, документи якого не оформлені належним чином, позивачем не було вжито необхідних заходів щодо перевірки наявності у пасажира необхідних для в'їзду в Україну документів та не використане право на відмову у перевезенні такого пассажира, чим порушено вимоги ч.1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень».

Позивач не спростовує виявлене відповідачем порушення ним вимог законодавства у сфері здійснення міжнародних пасажирських перевезень, проте зазначає, що відповідачем допущено процедурні порушення, які полягають у тому, що протокол вручено не уповноваженій особі позивача та справу про порушення правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень розглянуто без представника позивача.

Колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, такими, що не спростовують факт вчинення правопорушення, виходячи з наступного.

Як зазначалось вище, службовою особою відповідача, у відповідності до вимог ст. 3 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» відносно позивача був складений протокол від 08.09.2012 року №920787 про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, у якому зафіксовано суть порушення. Протокол був складений у присутності уповноваженого представника позивача - ОСОБА_6, який отримав копію протоколу, що підтверджується його підписом.

Відповідно до ст. 6 Закону Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень», справа про правопорушення розглядається в присутності представника перевізника. В разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення представника про місце і час розгляду справи і якщо від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_5 працював на посаді начальника відділу контролю якості, що не заперечується і представником позивача, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що особа яка була присутня під час складання протоколу є неналежним представником позивача, а відтак - відсутні підстави вважати, що позивач не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження оскаржувана постанова прийнята судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, не враховано всі обставини справи, тому існують підстави для задоволення апеляційної скарги.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. 160, 183, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України - задовольнити.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2017 року - скасувати, прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії» до Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Кобаль М.І.

Безименна Н.В.