Справа № 331/2236/17
Суддя: Світлицька В. М.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/331/104/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2017 р. м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицька В.М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Центрального об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Верховної Ради України від 08.09.20116 р. № 1515-VІІІ «Про звільнення суддів» позивача було звільнено з посади судді господарського суду Запорізької області у зв'язку з поданням заяви про відставку. 13.10.2016 року господарським судом Запорізької області видано наказ № 32к про відрахування ОСОБА_1 зі складу суду у зв'язку з виходом у відставку та припинена виплата щомісячного грошового утримання працюючому судді. Згідно з розрахунком господарського суду Запорізької області вих. № 09-13-01/1086/2016 від 17.10.2016 стаж роботи позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 13.10.2016 становить 32 роки 04 місяці 03 дні. ОСОБА_1 до УПФУ в Олександрівському районі м. Запоріжжя подано відповідну заяву про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та всі необхідні документи. Відповідачем з 14.10.2016 року призначено йому довічне грошове утримання у розмірі 86%. В обґрунтування свого рішення відповідач посилається на те, що стаж роботи ОСОБА_1 безпосередньо на посаді судді складає 23 роки. Позивач вважає дії відповідача такими, що вчинені з порушенням діючого законодавства та йому підлягають зарахуванню до судового стажу роботи: період проходження військової служби в Збройних Силах СРСР; половина строку за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі; робота на посаді слідчого; в.о. арбітражного суду Запорізької області; безпосередньо на посаді судді господарського суду Запорізької області. Посилаючи на зазначені обставини, просить зобов'язати Центральне об'єднане УПФУ м. Запоріжжя зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді: період з 19.04.1977 по 21.05.1979 проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР - 2 роки 01 місяці 02 дні; половина строку за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі (Харківський юридичний інститут) з 01.09.1981 по 01.07.1985 - 01 рік 11 місяців 00 днів; робота на посаді слідчого з 01.08.1985 по 24.08.1989 - 04 роки 00 місяців 23 дні; в.о. арбітражного суду Запорізької області з 04.06.1992 по 17.05.1993 - 00 років 11 місяців 13 днів; безпосередньо на посаді судді господарського суду Запорізької області з 18.05.1993 по 13.10.2016 - 23 роки 04 місяці 25 днів, загалом станом на 13.10.2016 - 32 роки 04 місяці 03 дні та зобов'язати Центральне об'єднане УПФУ м. Запоріжжя на підставі поданої заяви, подання № 10 від 13.10.2016 господарського суду Запорізької області про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, призначити судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % заробітної плати судді відповідно до довідок господарського суду Запорізької області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснювати відповідні нарахування і виплати зазначених коштів, починаючи з 14.10.2016 року.

Ухвалою суду від 30.03.2017 р. відкрито скорочене провадження по справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Наданими суду письмовими запереченнями представник відповідача зазначив, що п. 11 розділу ХІІІ перехідні положення чинної редакції Закону № 2453 передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим законом. До набрання чинності закону № 2453 в редакції від 07.07.2010 р. діяв Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. за № 2862-ХІІ, ч. 4 ст. 43 якого було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів в Верховному суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчі йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. ОСОБА_1 має 23 роки роботи на посаді судді, його стаж роботи на посаді судді є достатнім для отримання права на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання. Відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% заробітку, але не може бути більшим ніж 90% заробітної плати судді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Позивач не має права на збільшення щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90%. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що з 18.05.1993 року по 13.10.2016 року ОСОБА_1 працював на посаді судді господарського суду Запорізької області, що підтверджується записом в трудовій книжці НОМЕР_1.

Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» № 1515-VІІІ від 08 вересня 2016 року ОСОБА_1 був звільнений з посади судді, у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до наказу Господарського суду Запорізької області про звільнення від 13.10.2016 року, відраховано суддю ОСОБА_1 зі складу господарського суду Запорізької області 13.10.2016 року у зв'язку з виходом у відставку.

Позивач звернувся до управління пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Листом управління пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя №246/Г-9 від 16.12.2016 року ОСОБА_1 повідомлено, що йому було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% від заробітної плати судді, оскільки стаж на посаді судді складає 23 роки, у разі незгоди з вищевикладеним позивачу запропоновано оскаржити рішення в судовому порядку.

Проте суд з таким рішенням Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя не погоджується з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_1 працював на посаді судді господарського суду Запорізької області з 18.05.1993 року по 13.10.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Протягом дії Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28.03.2015 року, набув достатнього для відставки стажу роботи судді.

У пункті п. 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28.03.2015 року, передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Частиною 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. № 2862-ХІІ, встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

У відповідності до абз. 2 п. 3-1 постанови КМУ № 865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби (дане положення до 2008 року було передбачено в Указі Президента України № 584/95 від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів»).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII, час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Крім безпосереднього стажу роботи на посаді судді 23 роки 04 місяці 25 днів, позивач має також стаж роботи, який входить до суддівського стажу та складається з: - періоду проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР (з 10.05.1983 року по 24.05.1985 року); - половини строку за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі (Харківський юридичний інститут) (з 01.09.1981 року по 01.07.1985 року); робота на посаді слідчого (з 01.08.1985 року по 24.08.1989 року); в.о. арбітра арбітражного суду Запорізької області (з 04.06.1992 року по 17.05.1993 року).

Отже, загальний стаж роботи, що дає позивачу як судді, право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 32 роки 04 місяці 03 дні.

Частиною 1 ст. 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) зазначено: «Незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади: забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів».

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11.10. 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), від 18.06.2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на викладене, незважаючи на те, що чинна редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») при визначенні права судді на відставку не передбачає зарахування половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, стажу роботи на посаді слідчого, але враховуючи, що позивач, як суддя набув таке право ще до моменту набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд», який не передбачає позбавлення права на відставку суддів, які набули його до набрання цим Законом чинності.

Крім того, правильний розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідачу надано Господарським судом Запорізької області, згідно з яким стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді становить 32 роки 04 місяці 03 дні.

Зазначений розрахунок є обов'язковим додатком до Порядку надання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами пенсійного фонду України (постанова ППФУ № 3 - 1 від 25.01.2008 року) і не підлягає правовій рецензії зі сторони Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Законність проведеного розрахунку стажу, який включається до стажу роботи судді, що дає право на відставку, випливає із положень норм законодавчих актів, які були прийняті, діяли та діють до прийняття Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 24.12.2015 року, так як права, які позивач за ними набув, не можуть бути звужені, оскільки Конституцією України визначено, що Закон, який погіршує становище немає зворотної дії.

З огляду на викладене, загальний стаж роботи на посаді судді, який дає право ОСОБА_1 на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання складає більш 32 років, що об'єктивно підтверджується наданими ним Центральному об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України м. Запоріжжя документами.

Разом з цим, Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 «справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці» визнано неконституційними положення ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIIІ; - абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VІІІ; пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ в частині скасування з 01.06.2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Керуючись ч. 2 ст. 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: підлягає застосуванню ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 215-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-VІІІ, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання»; - абзаци перший, другий, третій, четвертий, та перше, друге речення абзацу шостого ч. 5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213- VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911- VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення ч. 5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192- VIII, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку»; - не підлягає застосуванню положення п. 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів".

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

У пункті 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII зазначено, що коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

У пункті 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII зазначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, є цілком законні підстави вважати, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 та п. 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VІІІ маючи стаж роботи на посаді судді 32 роки 04 місяці 03 дні, ОСОБА_1 має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати судді, у тому числі з врахуванням періоду проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР; половини строку за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі; роботи на посаді слідчого; роботи на посаді в.о. арбітра арбітражного суду Запорізької області, що підлягає врахуванню для визначення стажу роботи на посаді судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 6, 11, 71, 160, 161-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді: період з 19.04.1977 р. по 21.05.1979 р. проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР - 02 роки 01 місяць 02 дні; половина строку за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі (Харківський юридичний інститут) з 01.09.1981 р. по 01.07.1985 р. - 01 рік 11 місяців 00 днів; робота на посаді слідчого з 01.08.1985 р. по 24.08.1989 р. - 04 роки 00 місяців 23 дні; в.о. арбітражного суду Запорізької області з 04.06.1992 р. по 17.05.1993 р. - 00 років 11 місяців 13 днів; безпосередньо на посаді судді господарського суду Запорізької області з 18.05.1993 р. по 13.10.2016 р. - 23 роки 04 місяці 25 днів, загалом станом на 13.10.2016 - 32 роки 04 місяці 03 дні.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на підставі поданої заяви, подання № 10 від 13.10.2016 господарського суду Запорізької області про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, призначити судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % заробітної плати судді відповідно до довідок господарського суду Запорізької області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснювати відповідні нарахування і виплати зазначених коштів, починаючи з 14.10.2016 року.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя : В.М. Світлицька