Справа № 823/383/17
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року справа № 823/383/17

12 год. 20 хв. м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд колегіально у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

суддів: Гараня С.М., Рідзеля О.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Цаплі Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

09.03.2017 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови Управління Укртрансбезпеки в Черкаській області від 14.02.2017 №СА ПАШ 002606 про стягнення з позивача штрафу в сумі 1700,00грн.

Позов мотивовано тим, що оскаржуване рішення прийняте за відсутності складу правопорушення. Позивач наголошував, що належний йому транспортний засіб обладнаний тахографом, який за своїми конструктивними властивостями є цифровим та не передбачає використання тахокарт. Тому, просив задовольнити позов.

Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що за наслідками рейдової перевірки позивача під час перевезення вантажу виявлено відсутність у водія роздруківки обліку робочого часу, за що нормами чинного законодавства передбачено застосування адміністративно-господарського штрафу. Тому, просив відмовити у задоволенні позову.

Розгляд справи розпочато у відкритому судовому засіданні, однак у звязку з прибуттям не всіх осіб, що беруть участь у справі, суд дійшов висновку продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та на підставі ч.1 ст.41 КАС України не здійснювати фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши докази у справі, надавши їм оцінку з точки зору достовірності, належності, допустимості та повноти, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Позивач є фізичною особою-підприємцем з 28.02.2002 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1). Одним із видів діяльності позивача є вантажний автомобільний транспорт.

Суд встановив, що службові особи Управління Укртнсбезпеки у Кіровоградській області 21.12.2016 о 14 год. 15 хв. здійснили перевірку належного позивачу транспортного засобу вантажного автомобіля марки DAF XF95/480, днз СА4966ВН з напівпричепом марки BODEX KIS 3, днз СА4745ХР на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

За наслідками перевірки складений акт від 21.12.2016 серії ВА №0110626, в якому зафіксовано факт надання послуг з перевезення вантажів на договірних умовах згідно з ТТН №063503 без оформлення документів, передбачених ст.48 Закону України Про автомобільний транспорт та Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Мінтрансзв'язку України від 07 червня 2010 року №340 (далі Положення №340), а саме: індивідуальної контрольної книжки водія, тахокарти за 21.12.2016.

На підставі вказаного акту 14.02.2017 Управління Укртнсбезпеки у Черкаській області прийняло оскаржуване рішення серії СА ПАШ №002606, яким застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00грн.

Надаючи оцінку спірному рішенню, суд врахував, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом №2344-III.

Згідно з ч.1 ст.39 Закону України від 05.04.2001 №2344-ІІІ Про автомобільний транспорт (далі Закон №2344-ІІІ) автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів відповідно до абз.3 ч.2 вказаної статті є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Ст.6 Закону №2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, у п. 1 якого встановлено, що він визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб'єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень.

Пунктом 15 наведеного Порядку визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Так, згідно з п.6.1 Положення №340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначає Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 24.06.2010 №385 (далі Інструкція №385).

Тахографом відповідно до абз.4 п.1.4. Розділу 1 Інструкції №385 є обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

На підставі п.3.6. Розділу 3 Інструкції №385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:

правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов'язковість установлення тахографа певного типу аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР);

наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;

дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;

дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

З аналізу наведених норм вбачається обовязок автомобільного перевізника забезпечити автомобіль, який він використовує, тахографом, а також належну його експлуатацію.

Суд встановив, що відповідно до протоколу перевірки та адаптації тахографа від 07.12.2016 №UA136-000866Y вантажний автомобіль позивача марки DAF XF95/480, днз СА4966ВН був обладнаний діючим та повіреним цифровим тахографом марки Siemens AG SV, який згідно з п.9 цього протоколу придатний до експлуатації.

Отже, позивачем виконано вимоги законодавства в частині обладнання транспортного засобу діючим та повіреним тахографом.

Суд врахував, що підставою застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу відповідно до даних акту перевірки стала відсутність у водія ОСОБА_2 тахокарти за 21.12.2017.

Так, згідно з абз.7 п.1.4. Розділу 1 Інструкції №385 тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

На підставі абз.4 п. 3.3. Розділу 3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом використовує тахокарти у разі використання аналогового тахографа.

Отже, використання тахокарти відповідно до вимог вищевказаної інструкції здійснюється за умови обладнання транспортного засобу виключно аналоговим тахографом.

Оскільки транспортний засіб позивача марки DAF XF95/480, днз СА4966ВН обладнаний цифровим тахографом, застосування тахокарти під час його використання не передбачено його технічними властивостями та вищенаведеними нормами законодавства, а тому відсутній обовязок водія предявляти її службовим особам Укртрансбезпеки під час перевірки.

Щодо посилання в акті перевірки на відсутність у водія вищевказаного автомобіля ОСОБА_2 індивідуальної контрольної книжки водія, суд врахував, що відповідно до п 6.3 Положення №340 її ведення є обовязковим лише за відсутності у транспортному засобі тахографа.

Враховуючи, що транспортний засіб позивача марки DAF XF95/480 обладаний тахографом, ведення індивідуальної контрольної книжки водія на підставі викладених норм не вимагається.

Абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проаналізувавши наведені норми суд дійшов висновку, що санкції до автомобільних перевізників застосовуються у разі неоформлення документів, передбачених законодавством.

Суд звернув увагу, що адміністративно-господарські санкції згідно з оскаржуваним рішенням застосовані до позивача саме за надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, передбачених ст.48 Закону №2344-ІІІ. Однак суд встановив наявність у позивача, як автомобільного перевізника, який здійснює вантажні перевезення, визначених законодавством документів.

Тому, враховуючи, що санкція в абз.2 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ передбачає застосування штрафу за відсутність оформлення документів, передбачених законодавством, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 11, 94, 160-165, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області від 14.02.2017 №СА ПАШ 002606 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 грн.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту отримання постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

3. Копії постанови направити сторонам.

Головуючий суддя В.П. Тимошенко

Суддя О.А. Рідзель

Суддя С.М. Гарань