Справа № 758/12355/16-а
Суддя: Декаленко В. С.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С.,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про оскарження рішення, бездіяльності посадової особи державної виконавчої служби, визнання його рішення протиправним та скасування його рішення, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Києві, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про оскарження рішення, бездіяльності посадової особи державної виконавчої служби, визнання його рішення протиправним та скасування його рішення мотивуючи свої вимоги тим, що 06.09.2016 року державним виконавцем Полінським В.А. Подільського РВ ДВС м. Київ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження серія ВП №52145007 за виконавчим документом - постановою про адміністративне правопорушення від 16.04.2016 року серія ПСЗ № 082802, винесеною працівником поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Кротовим О.С., якою на нього було накладено штраф в сумі 255 грн.

Вважає такі дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження по стягненню штрафу в сумі 510 грн. незаконними через її невідповідність Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки ним вимоги по сплаті штрафу, вказаного у виконавчому документі були сплачені вчасно, згідно статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а також керуючись ст.ст. 12, 25, 82, 83 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 307, 308 КУпАП звертається з даним позов до суду та просить: визнати незаконними дії державного виконавця Полінського В.А. Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження серія ВП № 52145007 від 06.09.2016 року; зобов'язати Подільський РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві скасувати неправомірну постанову про відкриття виконавчого провадження серія ВП № 52145007 від 06.09.2016 року.

Позивач, представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, заявником до суду надано заяву згідно якої останній просить розгляду справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Причини неявки в судове засідання представника відповідача та представника третьої особи суду не відомі.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб, відповідно до вимог ст. 128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.04.2016 року патрульним Управління патрульної поліції в м. Києві Кротовим О.С. було винесено Постанову у справі про адміністративне правопорушення Серія ПС3 № 082802, якою застосовано до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255, 00 грн. (а.с. 13).

26.04.2016 року вищезазначена Постанова засобами поштового зв'язку була направлена Управлінням патрульної поліції в м. Києві на адресу правопорушника і отримана останнім 05.05.2016 року (а.с. 16, 19).

В подальшому, 06.09.2016 року державним виконавцем Подільського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Полінським В.А. на підставі Постанови у справі про адміністративне правопорушення Серія ПС3 № 082802 від 16.04.2016 року було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52145007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 510, 00 грн. (а.с. 9).

Однак суд не може погодитись із законністю таких дій відповідача і як наслідок із законністю прийнятого ним рішення, виходячи з наступного.

Так судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами регулюються нормами КУпАП та ЗУ «Про виконавче провадження» чинного на день виникнення правовідносин.

Статті 23, 24, 27 КУпАП визначають, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення, зокрема штраф.

Штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до статті 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

У випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Статті 307, 308 КУпАП визначають, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Зі змісту вищезазначених норм чинного КУпАП вбачається, що у випадку винесення уповноваженим органом постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою на порушника накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, законодавцем останньому надано можливість добровільного виконання такої постанови (сплати штрафу в установі банку) протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому такої постанови і лише у разі несплати правопорушником штрафу у вказаних строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. Законодавцем не передбачено обов'язку порушника повідомляти орган, який виніс постанову про сплату штрафу, а лише покладено обов'язок із його сплати в строк визначений ст. 307 КУпАП.

Як вже зазначалося вище, Постанова у справі про адміністративне правопорушення Серія ПС3 № 082802, якою застосовано до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255, 00 грн. була винесена Управлінням патрульної поліції в м. Києві 16.04.2016 року, а отримана порушником лише 05.05.2016 року і саме з даної дати розпочався перебіг п'ятнадцяти денного строку для добровільної сплати ним штрафу накладеного вищезазначеною Постановою.

Судом встановлено та об'єктивно підтверджується наданою копією Квитанції № 0.0.550126531.1, що 12.05.2016 року ОСОБА_1 було здійснено сплату штрафу в розмірі 255, 00 грн., тобто сплата штрафу була здійснена в строк визначений ст. 307 КУпАП.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в Управління патрульної поліції в м. Києві були відсутні підстави визначені ст. 308 КУпАП України для пред'явлення до примусового виконання Постанови у справі про адміністративне правопорушення Серія ПС3 № 082802 від 16.04.2016 року, а в Подільського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві в свою чергу були відсутні підстави для винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 52145007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 510, 00 грн. (в подвійному розмірі).

Крім того, за приписами статті 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно статті 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

З системного аналізу зазначених норм КУпАП можна зробити висновок, що законодавцем встановлено строк для виконання постанови про накладення адміністративного стягнення в три місяці з дня її винесення і зазначено, що у випадку не звернення її до виконання в зазначений строк, вона (постанова) вважається такою, що не підлягає виконанню.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення Серія ПС3 № 082802, якою застосовано до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255, 00 грн. була винесена Управлінням патрульної поліції в м. Києві 16.04.2016 року, а тому строк на її звернення для виконання був до 16.07.2016 року.

Судом же встановлено та об'єктивно підтверджується змістом оскаржуваної Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 52145007, що вищезазначену Постанову Управлінням патрульної поліції в м. Києві було звернуто до виконання лише 06.09.2016 року, тобто з пропуском строку визначеного ст.ст. 299, 303 КУпАП.

Згідно статті 17 ЗУ «Про виконавче провадження» чинного на день виникнення правовідносин, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

За приписами статті 22 ЗУ «Про виконавче провадження» чинного на день виникнення правовідносин, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки, зокрема посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Як вже зазначалося вище, судом встановлено, що для постанов про накладення адміністративного стягнення встановлено інший перебіг строку для пред'явлення їх до виконання, а саме трьохмісячний строк розпочинає свій перебіг з моменту її винесення і може бути зупинений лише у випадку її оскарження до розгляду скарги.

Згідно статті 25 ЗУ «Про виконавче провадження» чинного на день виникнення правовідносин, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 26 ЗУ «Про виконавче провадження» чинного на день виникнення правовідносин, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Судом встановлено, що державний виконавець уваги на вимоги вищезазначених норм ЗУ «Про виконавче провадження» чинного на день виникнення правовідносин, не звернув та прийняв до виконання виконавчий документ (Постанову у справі про адміністративне правопорушення Серія ПС3 № 082802) не лише за відсутності підстав для його примусового виконання у зв'язку із добровільною сплатою порушником штрафу, а й з пропуском строку для пред'явлення його до виконання.

Згідно ст.ст. 6, 11 ЗУ «Про виконавче провадження», чинного на день виникнення правовідносин державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, вживати заходів необхідних для своєчасного і в повному обсязі примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасного і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При аналізі зазначених норм чинного законодавства України вбачається, що належне виконання державним виконавцем покладених на нього обов'язків гарантує, зокрема непорушність майнових прав як стягувача так і боржника.

З врахуванням вищевикладеного, а також встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця з винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 52145007 не можуть вважатися такими, що вчинені ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та ЗУ «Про виконавче провадження», чинного на день виникнення правовідносин, а тому є неправомірними.

Відповідно до ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження» чинного на день виникнення правовідносин, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Крім того, згідно статті 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Враховуючи ту обставину, що судом встановлено неправомірність дій державного виконавця з винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 52145007, що в свою чергу тягне за собою як наслідок неправомірність самої Постанови, суд вважає за необхідне, відповідно до приписів ч. 2 ст. 11 КАС України, вийти за межі заявлених позивачем позовних вимог, та скасувати вказану Постанову, а не зобов'язувати відповідача на вчинення вказаних дій, як того просить позивач, оскільки на думку суду саме скасування вказаної Постанови в судовому порядку зможе в повній мірі захистити права, свободи та інтереси позивача.

Стаття 71 КАС України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що незважаючи на вимоги вищезазначених норм чинного законодавства України, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу в спростування вимог позивача та не доведено правомірності своїх дій з винесення оскаржуваної постанови.

Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах Конституції України та чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню.

Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про доведеність вимог позивача та необхідності задоволення його позову, відповідно до приписів ч. 1 ст. 94 КАС України, на його користь з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

На підставі вищевикладеного, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 23, 24, 27, 258, 283, 285, 299, 303, 307, 308 КУпАП, ст.ст. 1, 6, 11, 17, 22, 25, 26, 82 ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись, ст.ст. 2, 17, 18, 19, 71, 72, 99, 104, 105, 106, 162, 181, 185, 186 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Полінського В.А. щодо винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 52145007 від 06.09.2016 року.

Постанову державного виконавця Подільського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Полінського В.А. про відкриття виконавчого провадження ВП № 52145007 від 06.09.2016 року - скасувати.

Стягнути з Подільського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В. С. Декаленко