Справа № 241/1839/16-а
Суддя: Скудін В. Є.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2017 року Першотравневий районний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Скудіна В.Є.

при секретарі Павлічевої А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Першотравневому районі Донецької області про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, та зобов'язати вчинити певні дії -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить визнати протиправним дії та рішення відповідача щодо відмови їй в перерахунку пенсії державного службовця з 01.05.2016 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців відповідно до ст.37-1 ЗУ « Про державну службу» (в редакції чинній на час призначення пенсії) та зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної в розмірі 90% заробітної плати державного службовця. Стягнути у відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 551.21грн.за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у Першотравневому районі Донецької області.

В обґрунтування вказаних вимог посилається на наступне.

З 2001 року отримує пенсію, призначену згідно з ЗУ «Про державну службу» № 3723-Х11 від 16.12.1993 року, яка була призначена в розмірі 90% заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування .

29.08.2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям з 01.05.2016 року як пенсіонеру, що на момент проведення перерахунку не працює на посаді, з якої призначено пенсію. Їй було відмовлено в перерахунку пенсії , оскільки перерахунок пенсій державним службовцям не передбачений.

Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що суперечить нормам діючого законодавства, оскільки 01.01.2015 року набрав чинності ЗУ від 28.12.2014 року «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», згідно з п.11 якого, ст. 37-1 ЗУ «Про державну службу» викладений в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державних службовців визначаються КМУ». Порядок перерахунку пенсій державних службовців був урегульований п.4 постанови КМУ від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій». 09.12.2015 року КМУ прийнято постанову №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких НПА», яка набула чинності з дня опублікування - 15.12.2015 року та застосовується з 01.12.2015 року. Цією постановою виключений п.4 постанови КМУ від 31.05.2000 року №865. Але звуження змісту та обсягу права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається, про що також наголошує Конституційний суд України в своїх рішеннях. Таким чином, скасування п.4 постанови КМУ №865 є скасуванням права позивача на перерахунок пенсії державного службовця, що порушує норму прямої дії - ст. 22 Конституції України. Тому, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами при вирішенні питання про перерахунок пенсії державного службовця підлягає застосуванню, на думку позивача, ст. 37-1 ЗУ «Про державну службу», яка була діючою на момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців з 01.05.2016 року.

Позивач у судове засідання не прибула а у заяві просила розглянути справу без її участі, за станом здоров,я.

Представник відповідача Клімова І.В. заперечує проти позову і повідомила,що відмовили на підставі діючого законодавства і Конституції України. У заперечені виклали своє обґрунтування.

Суд, вислухавши позивача, представників , дослідивши матеріали справи, виходить з наступного :

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з 2001 року позивачу була призначена пенсія згідно із Законом України «Про державну службу» в розмірі 90% заробітної плати. Звернунулася до відповідача з питання перерахунку, але їй було відмовлено, позивач з таким рішенням незгодна.

Законом України від 28.12.2014 № 76-VIIІ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 76-VIIІ), який набрав чинності з 01.01.2015, внесено зміни до ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ і її викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України". При цьому слід зазначити, що Законом України від 10.12.2015 № 889-VІІІ "Про державну службу" (набрав чинності з 01.05.2016, далі - Закон № 889-VІІІ) визнано Закон № 3723-ХІІ таким, що втратив чинність, крім окремих положень статті 37, що на цей час застосовується при первинному призначенні пенсії до осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Тобто, ст.ст. 37, 37-1 Закону № 3723-ХІІ, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, з 01.05.2016 втратили чинність.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону від 02.03.2015 № 213-VIIІ, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу". "Про Національний банк України". "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу". Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Отже, на час підвищення посадових окладів державним службовцям та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ, зазначена норма втратила чинність.

Діюче законодавство України не містить положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.

Навпаки, в Рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року чітко визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому Закони № 76-VII, № 213-VIIІ та № 889-VIІI не визнані неконституційними, тому підлягають застосуванню.

У своєму позові позивач вказує на "звуження його існуючих прав і свобод". Відносно цього, колегія суддів зазначає, що відмова в перерахунку пенсії позивачу не призвела до зменшення розміру отримуваної пенсії, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та ніяким чином не позбавляє його права на соціальний захист.

Право на пенсію позивач реалізував в 2010 році та нарахування його пенсії здійснюється у розмірах, встановлених статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ, в редакції чинній на час її призначення. Проте, право на перерахунок пенсії виникає, за загальним правилом, або у зв'язку зі збільшенням стажу, або збільшенням розміру заробітної плати (що має місце в межах спірних правовідносин) та може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

Також позивач нагадує, що закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії у часі, а нормами, які визначають механізм проведення перерахунку йому пенсії є норми статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ, який діяв на час призначення йому пенсії.

Однак, суд вважає за необхідне вказати, що право на призначення пенсії позивачу виникло у 2010, і їй було призначено пенсію згідно діючого на той час законодавства, без порушень і звуження права позивача на пенсійне забезпечення. При цьому слід зазначити, що розмір заробітної плати спеціаліста відповідної категорії було підвищено з 01.05.2016, тобто, на той момент, коли норми раніше діючого законодавства, якими передбачались перерахунки пенсії державним службовцям, вже втратили чинність.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що з урахуванням п. 10, 12 Прикінцевих положень Закону № 889-VІІІ, якими на теперішній час регулюється порядок первинного призначення пенсій державним службовцям, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, пенсія призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Як наслідок, можливість перерахунку пенсії позивачу з урахуванням загального проценту розрахунку пенсії 90% від суми заробітної плати (в тому числі з урахуванням надбавок і доплат до посадового окладу, зазначених у довідці №К-118-5.1- від 22.07.2016), суд вважає безпідставним.

Стосовно не проведення Управлінням перерахунку пенсії позивачу на підставі нормативних документів, які втратили чинність, суд наголошує наступне: у мотивувальній частині Рішення від 03.10.1997 № 4-зп Конституційний Суд України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайно є практика, коли наступний в часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Тобто, на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії положення ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ вже втратили чинність, тому в Управління відсутні підстави для їх застосування.

Діючий Закон № 889-VІІІ взагалі не містить окремого порядку перерахунку пенсій державним службовцям. Стаття 90 цього закону передбачає, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV).

Таким чином, пенсії, призначені згідно із Законом № 3723-ХІІ, перераховуються у відповідності до вимог Закону № 1058-ІV, тобто, тільки у випадку, якщо складові пенсійної виплати (надбавки, підвищення, доплати тощо) визначаються залежно від розміру прожиткового мінімуму.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються і на питання допустимості зменшення соціальних виплат. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, Міністра соціальної політики України, його першого заступника та заступника, наказами Фонду та постановами правління Фонду, дорученнями Голови правління Фонду, актами органів місцевого самоврядування та наказами головного управління ПФУ в Донецькій області, Положенням про управління ПФУ в районах, містах, районах у містах а також в об'єднаних управліннях, затвердженим постановою правління ПФУ № 28-2 від 22.12.2014.

Таким чином, на підставі викладеного, суд прийшов до такого висновку, що на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії положення ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ вже втратили чинність, тому в Управлінні відсутні підстави для їх застосування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 6-14, 71, 72, 99-100, 122, 159-163, 167, 183-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Першотравневому районі Донецької області про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, та зобов'язати вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.Є.Скудін.