Справа № 640/20385/16-а
Суддя: Колесник С. А.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2017 Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Колесник С.А.,

при секретарі - Бєліковій В.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 митниці ДФС, Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування постанови про порушення митних правил №159/80700/16, -

В С Т А Н О В И В :

27.12.2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 митниці ДФС, Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, у якому просив: 1. Прийняти до розгляду позовну заяву; 2. Визначити протиправною та скасувати постанову ОСОБА_4 митниці ДФС України від 09.06.2016 року по справі про порушення митних правил № 159/80700/16 про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 8500 грн. 00 коп.; 3. Зобовязати Червонозаводський відділ державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області закрити виконавче провадження № 52261577 та припинити чинність арешту.

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилався на наступне.

01.12.2016 до позивача надійшов лист про накладення арешту на все майно в рамках виконавчого провадження №52261577. Відповідно до зазначеного виконавчого провадження Державною фіскальною службою України було складено Постанову про порушення митних правил №159/80700/16 від 09 червня 2016 року (надалі Постанова) щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 Митного Кодексу України (надали МК України) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розміри 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 8500 гривень 00 копійок. З зазначеною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною та такою що не відповідає вимогам закону.

Зазначив, що відповідно до постанови, 10.02.2016 до ОСОБА_4 митниці ДФС надійшов лист Житомирської митниці ДФС від 09.02.2016 №160/7/706-70-26 щодо встановлення факту не вивезення за межі митної території України транспортного засобу MITSUBISHI CARISMA, реєстраційний номер DNM033, ввезеного в Україну позивачем 24.01.2016 через митний пост Виступовичі - ОСОБА_5 Житомирської митниці ДФС в митному режимі транзит з метою особистого використання.

Посилаючись на п. 25 ст. 4, ст.71, ст.ст.90-103, 105, ч.1 ст.257 МК України вважав, що дана інформація не відповідає дійсності. Так, позивач дійсно вїхав до України 24.01.2016 через митний пост Виступовичі-Нова ОСОБА_5 на транспортному засобі "MITSUBISHI CARISMA, реєстраційний номер DNM033, але в митному режимі - тимчасове ввезення відповідно до "Конвенції про тимчасове ввезення".

Відповідно до технічного паспорту № F 542876 транспортний засіб MITSUBISHI CARISMA, реєстраційний номер DNM033, належить на праві власності підприємству UAB MACIOS TRANS TRAVEL.

Окрім того відповідно до трудового договору, укладеного між Позивачем та UAB MACIOS TRANS TRAVEL, позивач зобов'язаний на регулярній основі виконувати за вказівками замовника та/або представництва завдання, з використанням транспортного засобу замовника для здійснення, в рамках Конвенції про тимчасове ввезення комерційного безоплатного перевезення вантажів, належних замовнику та/або представництву, а також комерційного безоплатного перевезення вантажів, які призначаються для замовника та/або для представництва, на територію України, через територію України, з території України.

Позивач, з посиланням на ч. 1, ч.2 ст. 2 "Конвенції про тимчасове ввезення", ст.4 МК України, зазначив, що при перетинанні кордону повідомляв, що перетинає кордон в режимі тимчасового ввезення строком на один рік, відповідно до "Конвенції про тимчасове ввезення".

На погляд позивача, спірна постанова не законна та підлягає скасуванню, оскільки правопорушення фактично не мало місця, оскільки при перетині кордону співробітники митниці для пропуску належного йому автомобіля не визначали режим «транзит», внаслідок чого не складалась відповідна декларація, яка повертається у визначений митними органами, пункт вивезення транспортного засобу в певний строк.

Вказав, що в постанові зазначено, що відповідач неодноразово направляв запрошення до позивача щодо надання пояснень. Однак дане твердження не є правдивим, оскільки позивач не отримував жодних повідомлень від відповідача.

Крім того, вважав, що посадовою особою були порушені вимоги ст. 489 МК України, згідно якої посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку позивача, при винесенні оскаржуваної постанови цього зроблено не було та посадовою особою, яка винесла цю постанову, вимоги закону не враховані. Всупереч вимогам ст. 526 МК України справа була розглянута за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Також були грубо порушені права позивача, передбачені ст. 498 МК України, а саме: під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови митного органу, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

У зв'язку з тим, що позивачу стало відомо про винесення оспорюваної постанови лише 01.12.2016 p., ОСОБА_3 просив суд при вирішенні питання дотримання позивачем строку звернення до суду із позовною заяву, почати відрахування строку позовної давності з моменту фактичного повідомлення позивача про винесену постанову, тобто з 01.12.2016 р.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Крім того 23.01.2017 подав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій просив визнати причини пропуску позивачем строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити даний строк, оскільки оскаржувану постанову було отримано 05.01.2017, що підтверджується відповіддю ОСОБА_4 митниці ДФС від 05.01.2017 № 74/20/20-70-20-02.

Представник відповідача ОСОБА_4 митниці ДФС у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, посилаючись на наступне.

10.02.2016 до ОСОБА_4 митниці ДФС надійшов лист Житомирської митниці ДФС від 09.02.2016 №160/7/06-70-26 щодо встановлення факту не вивезення за межі митної території України транспортного засобу MITSUBISHI CARISMA, реєстраційний номер DNM033, ввезеного в Україну ОСОБА_3 24.01.2016 через митний пост Виступовичі - ОСОБА_5 Житомирської митниці ДФС в митному режимі транзит з метою особистого користування.

При ввезенні в Україну зазначеного транспортного засобу ОСОБА_3 був ознайомлений зі змістом ст.95 МК України, відповідно до якої кінцева дата строку транзиту вказаного автомобіля в установленому порядку 03.02.2016. До закінчення строку транзитного перевезення громадян України ОСОБА_3 не вивіз вказаний автотранспортний засіб, документально не підтвердив ОСОБА_4 митниці ДФС обставини непереборної сили або аварії, які б перешкоджали йому вивезти автомобіль за межі митної території України.

По даному факту 17.03.2016 у відношенні ОСОБА_3 було складено протокол про порушення митних правил за ознаками правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

У зв»язку з відсутністю інформації щодо зворотного вивезення вказаного автотранспортного засобу листом ОСОБА_4 митниці ДФС №1471/20-70-20-04 було направлено запит до інших митниць щодо перевірки факту вивезення за межі митної території, митного оформлення в іншому митному режимі, повернення осіб з приводу аварії чи дії непереборної сили, складання протоколу про порушення митних правил щодо вказаного автомобіля. Підтвердження вищезазначених фактів не надходило.

Відповідно до вимог ст.509 МК України, листами ОСОБА_4 митниці ДФС від 11.02.2016 № 20-70-26-03/00-5/712, від 24.02.2016 №20-70-26-03/00-5/959 та від 09.03.2016 №1202/20/20-70-20-04 ОСОБА_3 за вказаною ним адресою постійної реєстрації, інформація про яку була отримана від відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Харківській області вх. №20-70-26-02/00 від 24.02.2016, були направлені повідомлення про необхідність прибуття до управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_4 митниці ДФС для з»ясування необхідних обставин щодо не вивезення за межі України вказаного транспортного засобу, встановлення його місцезнаходження та надання відповідних пояснень, на які він не з'явився. Більш того, у позові ОСОБА_3 зазначив таку саму адресу для листування. Також 17.03.2016 на адресу проживання ОСОБА_3 17.03.2016 направлялася копія протоколу про порушення митних правил від 17.03.2016 №159/80700/16.

Станом на 23.01.2017 в Єдиній автоматизованій інформаційній системі відсутня інформація щодо вивезення за межі митної території України вищевказаного автотранспортного засобу. Таким чином громадянин України ОСОБА_3 перевищив встановлений ст. 95 МК України строк транзитного переміщення транспортного засобу MITSUBISHI CARISMA, реєстраційний номерний знак DNM033 через митну територію України більше ніж на десять діб.

Посилаючись на ч.1 ст.90, ч.1 ст.93, ч.1 ст.381, ч.3 ст.380 МК України зазначила, що ОСОБА_3 ввіз транспортний засіб у митному режимі транзиту.

До закінчення строку транзитного перевезення 03.02.2016 ОСОБА_3 транспортний засіб MITSUBISHI CARISMA, реєстраційний номерний знак DNM033 за межі митної території України не вивіз, митного органу України із заявою щодо продовження строку транзитного перевезення зазначеного транспортного засобу не звернувся та не надав документальне підтвердження дії будь-яких обставин непереборної сили або аварії, які б перешкоджали йому вивезти зазначений автомобіль за межі України у встановлений законодавством строк.

На думку представника відповідача, ОСОБА_3 скоїв порушення митних правил, передбачене ч.3 ст.470 МК України, а саме: недоставлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів до органів доходів і зборів призначення, видача їх без дозволу органу доходів і зборів або втрата - перевищення встановленого ст.95 цього Кодексу строку доставки товарів, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а тому ОСОБА_4 митницею ДФС правомірно зроблений висновок про наявність в діях ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

Крім того, представником відповідача у судовому засіданні заявлено клопотання про залишення позову без розгляду з тих підстав, що позивачем, на його думку, пропущено строки на звернення до суду, передбачені ч.2 ст.5, ст.ст.289,487, ч.1, ч.4 ст.529 МК України, ч.1 ст.99, ч.1, ч.2 ст.100 КАС України, зазначивши, що адміністративний позов та додані до нього документи свідчать, що постанова у справі про порушення митних правил №159/80700/16 винесена 09.06.2016 року. Дану постанову про порушення митних правил було отримано позивачем 01.12.2016 року, про що він вказав у позовній заяві. Адміністративний позов до Київського районного суду м.Харкова подано 27.12.2016 року, тобто, з пропуском, встановленого ст. 289 КУпАП строку. Заяву про поновлення пропущеного строку позивачем заявлено, проте жодних підстав поважності пропуску такого строку наведено не було, оскільки з моменту отримання постанови про порушення митних правил і до моменту звернення до суду минув десятиденний термін на оскарження даної постанови, у зв'язку з чим даний адміністративний позов слід залишити без розгляду.

Представник співвідповідача: Червонозаводського відділу Державної виконавчої служби міста Харків про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з»явився, проте направив до суду електронною поштою клопотання про розгляд справи за відсутності його представника (а.с.97).

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судовим розглядом було встановлено, що постановою № 159/80700/16 від 09.06.2016 року заступника начальника ОСОБА_4 митниці ДФС начальника УБМП ОСОБА_6 позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн. (а.с.46).

Із змісту п. 25 ст. 4 МК України вбачається, що митний режим - це комплекс взаємопов'язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Ст. 71 МК України передбачено, що декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

Згідно ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Отже, МК України передбачена можливість усного декларування точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Як випливає з пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні, під час перетину митного кордону України позивач вважав, що в'їжджає на територію України в режимі тимчасового ввезення строком на один рік.

Згідно ч. 1 ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до ч.4 ст.92 МК України для поміщення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: 1) подати органу доходів і зборів митну декларацію (документ, який відповідно до статті 94 цього Кодексу використовується замість митної декларації) , товарно-транспортний документ на перевезення та рахунок-фактуру (інвойс) або інший документ, який визначає вартість товару; 2) у випадках, визначених законодавством, надати органу доходів і зборів дозвільний документ на транзит через митну територію України, який видається відповідними уповноваженими органами; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, забезпечити виконання зобов'язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Частина 1 ст.94 МК України передбачає, що для декларування у митний режим транзиту товарів, що переміщуються будь-яким видом транспорту, крім випадків, визначених цією статтею, використовується митна декларація (у тому числі попередня митна декларація) .

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, під час розгляду справи відповідач, всупереч вимогам ст. 71 КАС України, не надав належних та допустимих доказів правомірності притягнення позивача до відповідальності та не надав доказів правомірності винесення оскаржуваної постанови про порушення митних правил № 159/80700/16 від 09.06.2016 року.

Згідно ч. 1 ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Ст. 105 МК України зазначає, що у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках B.1 - B.9, C, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік) , на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу. У разі порушення умов митного режиму тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання режиму, зобов'язана сплатити суму податкового зобов'язання та пеню відповідно до Податкового кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що позивач під час в'їзду на територію України дотримався вимог ст. 103 МК України та Конвенції про тимчасове ввезення, оскільки в'їхав на територію України для виконання своїх службових обов'язків на автомобілі комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення.

Згідно реєстраційного документу серії F 542876, автомобіль MITSUBISHI CARISMA, XMCLRDA1AWF042491, реєстраційний номер DNM033, належить на праві власності підприємству UAB MACIOS TRANS TRAVEL (а.с.7-8).

Із змісту договору доручення на комерційне використання транспортного засобу № 23/01/2016 від 23.01.2016 року, укладеного між UAB MACIOS TRANS TRAVEL («Довіритель») та фізичною особою - громадянином України ОСОБА_3 («Повірений»), зокрема п.1.1 вбачається, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Повірений зобов»язується за винагороду від імені та за рахунок Довірителя вчиняти юридичні дії, визначені п.1.2 цього Договору, результати яких Довіритель використовує у власній господарській діяльності з метою отримання доходу. Згідно з п.1.2 Договору, відповідно до умов цього Договору Повіреному надається право на вчинення від імені Довірителя наступних дій: представництво інтересів Довірителя перед державними органами (за наявності відповідної довіреності), а також перед особами (надалі Клієнтами), інформація про яких надається Повіреному Довірителем електронними каналами зв»язку, з питань, пов»язаних зі здійсненням транспортних операцій, пов»язаних з пошуком, купівлею та транспортуванням у Літовську Республіку товарів. Згідно з п.2.1.1. Договору, довіритель зобов»язаний забезпечувати Повіреного транспортним засобом для здійснення представницьких функцій в рамках Конвенції про тимчасове ввезення комерційного безоплатного перевезення вантажів на територію України, через територію України, з території України (а.с.84).

Згідно Довіреності №23Е3325491 від 23.01.2016 юридична особа UAB MACIOS TRANS TRAVEL в особі директора ОСОБА_7, діючого на підставі статуту підприємства, у зв»язку із відрядженням ОСОБА_3 з 23.01.2016 по 23.01.2017 надала в користування автомобіль MITSUBISHI CARISMA, XMCLRDA1AWF042491, реєстраційний номер DNM033 для здійснення транспортних операцій, пов»язаних з пошуком, купівлею та перевезенням в Литовську Республіку товарів для компанії MACIOS TRANS TRAVEL на території Росії, України та Білорусії (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст. 2 «Конвенції про тимчасове ввезення» кожна із Договірних Сторін зобов'язується надавати згоду на тимчасове ввезення товарів (у тому числі транспортних засобів), зазначених у Додатках до цієї Конвенції. Україна з 22 вересня 2004 року стала однією із Договірних Сторін «Конвенції про тимчасове ввезення» на підставі Закону України «Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення» від 24 березня 2004 року № 1661-IV.

Тому, згідно п. 1 ст. 2 Конвенції про тимчасове ввезення Україна, як Договірна Сторона Конвенції про тимчасове ввезення, зобов'язана надавати згоду на тимчасове ввезення транспортних засобів.

В п. 2 ст. 2 Конвенції про тимчасове ввезення зазначено, що, не впливаючи на положення Додатка E, режим тимчасового ввезення надається з загальним умовним звільненням від ввізного мита і податків та без застосування ввізних обмежень чи заборон економічного характеру.

В додатку С до ст. 2 цієї Конвенції передбачено, що правом на тимчасове ввезення відповідно до ст. 2 Конвенції користуються транспортні засоби комерційного використання.

Відповідно до ст.. 6 Додатку С Конвенції згода на тимчасове ввезення транспортних засобів надається без вимагання митного документа або гарантії.

Таким чином, на думку суду, транспортний засіб, на якому позивач в'їхав на митну територію України, є транспортним засобом комерційного призначення у розумінні Митного кодексу України та Стамбульської конвенції, що підтверджується наступним.

Із змісту п. 59 ст. 4 МК України вбачається, що транспортні засоби комерційного призначення - це будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Із змісту п. 60 ст. 4 МК України вбачається, що транспортні засоби особистого користування - це наземні транспортні засоби, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Із змісту п. (b) ст. 1 гл. І Додатку C Конвенції про тимчасове ввезення вбачається, що "комерційне використання" означає: платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

В матеріалах справи наявні достатні, належні та допустимі докази того, що автомобіль позивача є транспортним засобом комерційного призначення, що в'їхав на територію України в режимі тимчасового ввезення.

Жодних доказів того, що автомобіль використовувався позивачем в особистих цілях, відповідач суду не надав, у матеріалах справи таких доказів немає.

Статтею 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Враховуючи зазначене, суд приходить висновку, що митний режим транзиту до автомобілю MITSUBISHI CARISMA, XMCLRDA1AWF042491, реєстраційний номер DNM033, як транспортного засобу комерційного призначення, відповідачем був застосований безпідставно, а отже і штраф за порушення строку доставки такого транспортного засобу (строку транзитного перевезення), передбачений ч. 3 ст. 470 МК України, також не мав бути застосований до позивача.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вимога позивача про визнання протиправною та скасування постанови ОСОБА_4 митниці ДФС України від 09.06.2016 року № 159/80700/16 про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 8500 грн. 00 коп. підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобов»язання Червонозаводський відділ державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області закрити виконавче провадження № 52261577 та припинити чинність арешту, оскільки відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а тому вказана вимога є передчасною.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 1 ст. 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та не пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ст. 102 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Оскаржувана постанова №159/80700/16 була винесена заступником начальника ОСОБА_4 митниці ДФС начальником УБМП ОСОБА_6 09.06.2016 року.

Належні та допустимі докази щодо отримання позивачем оскаржуваної постанови 01.12.2016 року або в інший час, ніж 05.01.2017 року, матеріали справи не містять (а.с. 71-72). Факт надіслання оскаржуваної постанови поштою позивачу без підтвердження факту отримання постанови не свідчить про обізнаність позивача про існування оскаржуваної постанови, про результат розгляду справи та підстави для притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обізнаності позивача про існування оскаржуваної постанови про результат розгляду справи та підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки позивач отримав постанову 05.01.2017, що підтверджується копією справи про порушення митних правил № 159/80700/16, суд вважає причини пропуску звернення до суду для оскарження постанови від 09.06.2016 року поважними, тому суд вважає за необхідне поновити позивачу строк звернення до адміністративного суду.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду з підстав порушення позивачем строку звернення до суду з зазначеним позовом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 100, 102, 133, 160, 167 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду із позовом на оскарження постанови №159/80700/16 від 09.06.2016 року.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 митниці ДФС, Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування постанови про порушення митних правил №159/80700/16, - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову №159/80700/16 від 09.06.2016 року заступника начальника ОСОБА_4 митниці ДФС начальника УБМП ОСОБА_6 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України у виді штрафу у розмірі 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до ОСОБА_4 апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Колесник С.А.