Справа № 813/3654/16
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Львів № 876/3512/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

представника апелянта: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2016р. у справі № 813/3654/16 за позовом ОСОБА_3 особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

24.10.2016 р. позивач ОСОБА_3 особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним дій контролюючого органу щодо не включення до системи електронного адміністрування податку на додану вартість та зобовязати відобразити у системі електронного адміністрування податок на додану вартість.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що податковий орган протиправно не забезпечив автоматичне збільшення суми, на яку він має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2016р. позов задоволено. Суд визнав протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо не включення до системи електронного адміністрування податку на додану вартість суми, на яку фізична особа-підприємець ОСОБА_4 має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних у розмірі 722 598 грн.

Крім того, суд зобовязав Державну фіскальну службу України відобразити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суми, на яку фізична особа-підприємець ОСОБА_4 має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних величину відємного значення у розмірі 722 598 грн.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт Державна фіскальна служба України подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права

Апелянт просить суд, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2016р. скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в позові.

Представник апелянта ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_3 особа-підприємець ОСОБА_4 перебуває на податковому обліку в Галицькій ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, зареєстрований платником ПДВ 30.09.1997 року.

10.07.2015 року ОСОБА_4 подав в ДПІ у Сихівському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, уточнюючий додаток № 1 та уточнюючий додаток № 5 до податкової декларації з ПДВ за січень 2015 року, в результаті чого зявилось відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду в розмірі 722 598 грн.

19.08.2015 року позивач подав в податковий орган податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2015 року, в якій суму 722 598 грн. відображено в рядку 31 розділу IV та в додатку 2 до податкової декларації з ПДВ.

В податковій декларації за серпень 2015 року, прийнятій 18.09.2015 року сума 722 598 грн. перейшла в рядок 20.2 та відповідно, рядок 24 декларації, проте, кошти в сумі 722 598 грн. не зарахувались на електронний рахунок.

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким Податковий кодекс України доповнено статтею 200-1, що запровадила нові правила функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Система електронного адміністрування податку на додану вартість запроваджена поетапно відповідно до пункту 35 підрозділу 2 розділу XX ПК України: з 1 січня до 1 липня 2015 року - у тестовому режимі; з 1 липня 2015 року - на постійній основі.

Відповідно до пункту 200-1.1 статті 200-1 ПК України (у редакції, яка діяла до 29.07.2015 року) система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Порядок електронного адміністрування ПДВ затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» із змінами та доповненнями (далі - Порядок №569).

За визначенням, наведеним у пункті 2 Порядку №569, електронний рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ - це рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який платником перераховуються кошти з власного поточного рахунка в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, а також у сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з цього податку. Кошти з такого рахунка підлягають перерахуванню до бюджету та/або на спеціальний рахунок.

За змістом пункту 200-1.3 статті 200-1 ПК України (у редакції, яка діяла до 29.07.2015 року) платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку, обчислену за формулою, яка зазначена у цій статті.

29.07.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» від 16.07.2015 року №643-VІІІ, яким підрозділ 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 34, яким встановлено, що станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» зареєстрованим платникам податку значення суми податку (позитивне або від'ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексом, дорівнюють нулю, крім значень її складових S НаклОтр, S НаклВид та S Митн, що були сформовані починаючи з 1 липня 2015 року.

Підпунктом 4 пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ «Прикінцеві положення» ПК України встановлено, що зареєстрованим платникам податку таке значення автоматично збільшується контролюючим органом до 31 липня 2015 року для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період місяць, без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року. На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 року).

Суми такого від'ємного значення можуть бути перевірені контролюючим органом у загальновстановленому порядку.

Згідно з пунктом 9-2 Порядку №569 після закінчення перехідного періоду, зазначеного у пункті 1 цього Порядку:

1) ДФС автоматично збільшує розмір суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, визначеної відповідно до пункту 9 цього Порядку, на суму середньомісячного розміру сум податку, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених за останні 12 звітних (податкових) місяців / чотири квартали, та на запит платника податку інформує його про суму збільшення шляхом надсилання електронного повідомлення. Сума такого збільшення щокварталу підлягає автоматичному перерахунку ДФС шляхом віднімання суми попереднього збільшення та додавання суми збільшення згідно з поточним перерахунком з урахуванням середньомісячного розміру сум податку, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених за останні 12 звітних (податкових) місяців/чотири квартали, станом на дату перерахунку. На запит платника податку ДФС інформує його про результати такого перерахунку шляхом надсилання електронного повідомлення;

2) сума податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, визначена відповідно до пункту 9 цього Порядку, автоматично збільшується на суми помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з податку. На суму такого збільшення: зменшується сума, задекларована до сплати до бюджету в звітному (податковому) періоді, або збільшується сума від'ємного значення, задекларована в звітному (податковому) періоді; помилково та/або надміру сплачені грошові зобов'язання з податку вважаються погашеними.

За змістом підпункту 4 пункту 34 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України визначальною обставиною для автоматичного збільшення реєстраційної суми у системі електронного адміністрування податку на суму відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду є зазначення такої суми саме в податковій звітності з ПДВ платника податку.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про наявність підстав для задоволення позову оскільки, податковий орган після початку роботи системи у штатному режимі на постійній основі, отримавши уточнюючу податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2015 р., яка прийнята 10.07.2015 своєчасно не забезпечив відображення її показників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Тобто, податковий орган протиправно не зареєстрував відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 722 598 грн., яка виникла в результаті уточнення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги ту обставину, що податковий орган провів документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_4 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, результати якої оформлено актом від 24.02.2016 року № 183/17-20/НОМЕР_1, яким підтверджено правомірність коригування податку на додану вартість за січень 2015 року в розмірі 722 598 грн.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ст.200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2016р. у справі за № 813/3654/16 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя С.М. Кузьмич

Суддя Р.М. Шавель

Ухвала складена в повному обсязі 18.04.2017 року.