Справа № 805/3053/16-а
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2017-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 р. Справа №805/3053/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:10:55

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Крилової М.М., при секретарі судового засідання Смирновій Ю.А., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» до Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання нечинною вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-218-23 від 05.05.2016 в розмірі 401 582,79 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» (далі за текстом ТОВ «Сади Донбасу») звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі за текстом Костянтинівська ОДПІ) про визнання нечинною вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-218-23 від 05.05.2016 в розмірі 401 582,79 грн.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13.05.2016 ТОВ «Сади Донбасу» поштою отримало від Костянтинівської ОДПІ вимогу про сплати боргу (недоїмки) № Ю-218-23 від 05.05.2016, в якій є посилання про наявність станом на 30.04.2016 у ТОВ «Сади Донбасу» боргу зі сплати єдиного внеску в сумі 401 582,79 грн. та вимога сплатити цей борг. Як вважає позивач, боргу у підприємства зі сплати єдиного внеску не існує, та за березень 2016 року до оплати належна сума складала 36 408,75 грн., яку платник самостійно сплатив до казначейства платіжними дорученнями від 19.04.2016 в сумі 36 408,75 грн., а за квітень 2016 року до сплати належала сума 38 644,68 грн., а платіжним дорученням від 18.05.2016 сплачено 38 397,21 грн. Однак, з доводів відповідача вбачається, що ця сума рахується за даними інформаційної системи податкового органу, тобто Костянтинівська ОДПІ на порушення ст. 255 КАС України не виправляє помилки, наявні у інформаційній системі податкової служби, оскільки ігнорує обставини, встановлені попередніми судовими рішеннями у справах № 805/90/16-а, № 233/6572/15-а, № 233/7045/15-а, № 233/7049/15-а, №805/358/16-а.

Позивач вважає спірну вимогу нечинною та такою, що порушує права та законні інтереси позивача, оскільки на підставі п.9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464 позивач вважає себе звільненим від виконання своїх обовязків, визначених ч.2 ст.6 Закону № 2464 на період з 14.04.2014 по 23.09.2015.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, в обґрунтування яких зазначив, що у відповідності до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» у разі виявлення несвоєчасно несплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобовязані самостійно обчислювати ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених статтею 25 Закону. Сума недоїмки підприємства виникла за період з 21.09.2015 по 20.04.2016. Позивачем подано заяву про звільнення його від виконання своїх обовязків по справі єдиного внеску лише 03.03.2016. Відповідач також зазначає, що п. 9-4 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464 втратили чинність.

Крім того, відповідач зазначає, що законодавство не передбачає автоматичне списання недоїмки, яка виникла на підставі звітності платника єдиного внеску, лише за фактом перебування на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 № 1669-VII, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014. Те саме стосується і відсутності в законодавстві автоматичного звільнення від сплати єдиного внеску оскільки приписами абз. 2 п. 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» № 2464-VI підставою для такого звільнення визначено заяву платника єдиного внеску. Тому, відповідач правомірно сформував спірну вимогу. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши заперечення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу», зареєстроване встановленому порядку у якості юридичної особи та включено до ЄДРПОУ за № 30736395, адреса: вул. Юбілейна, 38, с. Полтавка, Костянтинівський район, Донецька область, 85172, про що свідчить онлайн - відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

До 23.09.2015 місцезнаходження позивача було зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ця обставина встановлена судовим рішенням в адміністративній справі № 805/358/16-а, що набрало законної сили, а тому відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України не потребує доказування під час розгляду цієї справи.

Відповідач - Костянтинівська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області, є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України, зокрема, забезпечує реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску.

Судом встановлено, що 18.02.2015 позивач звертався до Донецької торгово-промислової палати з заявою №22-10/2-1 про засвідчення форс-мажорних обставин при виконанні обовязків платника єдиного внеску.

У відповідь на це звернення листом від 11.03.2015 № 1124/05-5.4 Донецька торгово-промислова палата повідомила ТОВ «Сади Донбасу», що Законом № 1669 внесені зміни до Закону № 2464, яким звільнено осіб від виконання своїх обовязків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану (а.с.82-83).

Неможливість виконання позивачем податкових зобовязань Торгово-промислова палата України засвідчила сертифікатами (висновками) № 2853 від 04.02.2015 та № 4549 від 22.06.2015. Ці обставини встановлені судовим рішенням в адміністративній справі №805/2341/16-а, що набрало законної сили, а тому відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України не потребує доказування під час розгляду цієї справи.

02.03.2016 ТОВ «Сади Донбасу» звернулося до Костянтинівської ОДПІ із заявою про списання податкового боргу в порядку, визначеному Податковим кодексом України.

30.03.2016 позивач звернувся до Костянтинівської ОДПІ із заявою про звільнення його від виконання обовязків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, на підставі п. 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464.

Факт подання ТОВ «Сади Донбасу» цих заяв встановлений судовим рішенням в адміністративній справі № 805/2341/16-а, що набрало законної сили, а тому не потребує доказування під час розгляду цієї справи згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України.

В період проведення антитерористичної операції Костянтинівська ОДПІ неодноразово формувала і надсилала ТОВ «Сади Донбасу» вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Позивач оскаржував ці вимоги в адміністративному та в судовому порядку.

В провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала справа №805/60/16-а за позовом ТОВ «Сади Донбасу» до Костянтинівської ОДПІ про визнання нечинною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.10.2015 № Ю-218-23.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 05.04.2016 у задоволенні позову відмовлено (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 57347206).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 постанова Донецького окружного адміністративного суду від 05.04.2016 скасована та прийнята нова постанова, якою позовні вимоги ТОВ «Сади Донбасу» задоволені частково, внаслідок чого скасована протиправна податкова вимога Костянтинівської ОДПІ № Ю-218-23 від 02.10.2015 про стягнення з ТОВ «Сади Донбасу» недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 415 101,13 грн., а в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Судовим рішенням у справі № 805/60/16-а, яке набрало законної сили, встановлено, що недоїмка у сумі 415 101,13 грн. виникла за період з січня 2015 року по вересень 2015 року.

В провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала справа №805/358/16-а за позовом ТОВ «Сади Донбасу» до Костянтинівської ОДПІ про визнання нечинною та такою, що не відповідає закону, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.11.2015 № Ю-218-23 та її скасування.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16.03.2016 позов задоволено частково, внаслідок чого скасована вимога Костянтинівської ОДПІ від 04.11.2015 № Ю-218-23 про зобов'язання ТОВ «Сади Донбасу» сплатити заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску, яка станом на 31.10.2015 становить 413 782,86 грн., в задоволенні інших вимог відмовлено (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі ЄДРСР) 56553770).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.05.2016 постанова Донецького окружного адміністративного суду від 16.03.2016 залишена без змін.

Судовим рішенням у справі № 805/358/16-а, яке набрало законної сили, встановлено, що недоїмка у сумі 413 782,86 грн. виникла за період з жовтня 2014 року по вересень 2015 року.

В провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала справа №805/2341/16-а за позовом ТОВ «Сади Донбасу» до Костянтинівської ОДПІ про визнання нечинною вимоги про сплату боргу від 04.04.2016 № Ю-218-23.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 22.08.2016 позов задоволено, внаслідок чого скасована вимога Костянтинівської ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску № Ю-218-23 від 04.04.2016 в сумі 401 582,84 грн. (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 59959289).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 постанова Донецького окружного адміністративного суду від 22.08.2016 скасована, прийнята нова постанова, якою позов ТОВ «Сади Донбасу» задоволено частково, внаслідок чого скасована вимога Костянтинівської ОДПІ від 04.04.2016 № Ю-218-23 про сплату єдиного внеску на суму 333 216,87 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.01.2017 № К/800/33023/16 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Костянтинівської ОДПІ на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду 09.11.2016 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 63926341).

Судовим рішенням у справі № 805/2341/16-а, що набрало законної сили, встановлено, що недоїмка у сумі 401 582,84 грн. виникла за період з вересня 2015 року по лютий 2016 року.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.04.2016 № Ю-218-23 скасована на суму 333 216,87 грн. недоїмки, яка виникла за період з вересня 2015 року по грудень 2015 року.

Судовим рішенням у справі № 805/2437/16-а, що набрало законної сили, встановлено, що недоїмка у сумі 403 661,60 грн. включає в собі звітні періоди до 01.01.2016. Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.04.2016 № Ю-218-23 скасована на суму 403 661,60 грн. недоїмки.

Також в судовому порядку скасовані постанови про притягнення до адміністративної відповідальності керівника та головного бухгалтера ТОВ «Сади Донбасу» за ч. ч. 3, 5 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом встановлено, що 05.05.2016 Костянтинівською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області сформовано вимогу № Ю-218-23 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску станом на 30.04.2016 в розмірі 401 582,79 грн. (а.с.7).

З розрахунку боргу (недоїмки) по вимозі від 05.05.2016 № Ю-218-23 з єдиного соціального внеску вбачається, що борг по єдиному внеску в сумі 401 582,79 грн. складається за період з 21.09.2015 по 20.04.2016, з яких період виникнення та залишок несплаченої суми: 21.09.2015 нараховано 21864,27 грн., сплачено 816,35 грн., залишок 21047,92 грн., 20.10.2015 77 495,96 грн., 20.11.2016 1 043 342,21 грн., 21.12.2015 45 093,44 грн., 20.01.2016 48 828,54 грн., 22.02.2016 30 004,78 грн., 21.03.2016 38 361,19 грн., 20.04.2016 36 408,75 грн. (а.с.61).

Зазначене також підтверджується інформаційною карткою платника податків (а.с.62-72).

Судом встановлено, що в період з вересня 2015 року по квітень 2016 року засобами електронної пошти як страхувальник ТОВ «Сади Донбасу» надавало звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове держане соціальне страхування.

В цей період ТОВ «Сади Донбасу» сплачувало єдиний внесок у строки, встановлені Законом № 2464, проте Костянтинівська ОДПІ зараховувала внесені позивачем платежі в рахунок погашення недоїмки в порядку календарної черговості її виникнення, про що свідчать виписка по рахунку ТОВ «Сади Донбасу», сформована ПАТ «Перший український міжнародний банк» за 17.05.2016 (а.с.25-26).

Не погоджуючись зі сформованою вимогою товариство з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» оскаржила її до Головного управління ДФС у Донецькій області та до ДФС України.

Рішеннями Головного управління ДФС у Донецькій області №3301/10/05-99-10-01-12-1 від 16.06.2016 та ДФС України від 11.08.2016 № 17431/6/99-99-11-07-02-25 скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» на вимогу № Ю-218-23 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску станом на 30.04.2016 в розмірі 401 582,79 грн. залишені без задоволення, а вимогу без змін (а.с.12-15, 19-21).

З даним позовом позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду в строк, встановлений ч. 4 ст. 99 КАС України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі за текстом - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013 № 406-VII до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI (далі за текстом - Закон №2464-VI) та ПК України внесено зміни, відповідно до яких право адміністрування єдиного внеску, яке раніше було у органів Пенсійного фонду України, передано органам доходів і зборів.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з пунктом 2 частини першої Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (надалі Закон № 2464) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464 недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 2 ст. 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 10 статті 9 Закону № 2464-VI, днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року № 1669-VІІ (надалі Закон № 1669).

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 доповнено розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» пунктом 9-3 (у наступному 9-4).

Відповідно до п. 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2464: «Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014, звільняються від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Таким чином, пункт 94 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 є умовною нормою, оскільки звільняє платників єдиного внеску від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану лише за умови надання заяви платником єдиного внеску про звільнення від сплати єдиного внеску до контролюючого органу.

Крім того, статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період провадження антитерористичної операції» передбачено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Разом із тим, відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено с. Полтавка (Костянтинівський район), м.Костянтинівка.

Дію вказаного розпорядження зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р, до зазначених населених пунктів, зокрема, належить с.Полтавка (Костянтинівський район), м. Костянтинівка.

Судом встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин ТОВ «Сади Донбасу» знаходилось у с. Полтавка Костянтинівського району та перебувало на обліку у Костянтинівській ОДПІ.

З метою підтвердження неможливості виконання обовязків платника єдиного внеску внаслідок проведення антитерористичної операції, ТОВ «Сади Донбасу» зверталося до Донецької торгово-промислової палати з приводу отримання сертифікату (висновку), передбаченого ст. 10 Закону № 1669. Однак, Донецька торгово-промислова палата листом повідомила позивача, що підставою для звільнення платника єдиного внеску є заява платника єдиного внеску, яка подається до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ТОВ «Сади Донбасу» вжиті належні заходи для отримання сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати, а тому суд не приймає доводи відповідача, що відсутність відповідного сертифікату (висновку) виключає можливість звільнення позивача від виконання обовязків платника єдиного внеску на період проведення антитерористичної операції.

Також як встановлено судом, 02.03.2016 ТОВ «Сади Донбасу» звернулося до Костянтинівської ОДПІ з заявою про списання податкового боргу в порядку, визначеному Податковим кодексом України.

30.03.2016 позивач звернувся до Костянтинівської ОДПІ з заявою про звільнення його від виконання обовязків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, на підставі п. 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464.

Суд не приймає доводи відповідача стосовно того, що звільнення платника єдиного внеску від виконання обовязків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, не поширюється на період, що передував поданню заяви оскільки абз. 2 п. 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 встановлений граничний строк подання заяви - не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Суд звертає увагу на те, що на час виникнення спірних правовідносин строк для подання заяви не сплинув.

До того ж, чинними нормативно-правовими актами не передбачено, що платник єдиного внеску звільняється від виконання обовязків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону №2464, лише на період, що слідує після подання заяви.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу», яке розташовано в с. Полтавка, знаходиться на обліку в контролюючому органі, який розташований на території населеного пункту, визначеного переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводиться антитерористична операція звільнено від виконання обовязків платника єдиного внеску, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Щодо тверджень відповідача про втрату чинності п. 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI з 01.01.2016, суд зазначає наступне.

Станом на час прийняття Закону № 911-VIІІ, пункт Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI (яким певні особи звільняються від виконання зазначених вище обов'язків) на підставі Закону України «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці» від 02.03.2015 № 219-VIII, мав (та має станом на час розгляду даної справи) нумерацію «9-4», а не «9-3». А ні Законом № 911-VIІІ, а ні будь-яким іншим законом приписи пункту 9-4 Закону № 2464-VI виключені із цього закону (або змінені) станом на час виникнення спірних правовідносин (та станом на час розгляду даної справи) не були, а тому є чинними.

Суд зауважує, що відповідно до преамбули Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI саме цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Отже, станом на час розгляду справи та на час прийняття спірного вимоги приписи Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо звільнення певної категорії платників ЄСВ від виконання обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 зазначеного Закону, - чинні.

Разом із тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» із змісту ст. 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

При цьому суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта є помилковим.

Скасування акта субєкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Визнання ж акта субєкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд визначає, що рішення субєкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі визнання акта незаконним суд повинен скасувати його, якщо він є актом індивідуальної дії, або визнати нечинним, якщо він є нормативно-правовим актом, про що зазначити у резолютивній частині постанови.

Таким чином, суд вважає помилковим обраний позивачем спосіб захисту його права, а тому суд для належного способу захисту порушених прав позивача з урахуванням приписів ч. 2 ст. 11 КАС України вважає скасувати вимогу Костянтинівської ОДПІ від 05.05.2016 №Ю-218-23 як протиправну.

Посилання позивача на те, що відповідач неправомірно внаслідок сплати позивачем єдиного внеску з 2016 року зараховує його в рахунок попередніх періодів, суд не приймає, оскільки така процедура прямо встановлена Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» та належить до повноважень контролюючих органів. До того ж правомірність зарахування коштів не є предметом даного позову.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу».

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 6 023,74 грн., про що свідчить платіжне доручення від 25.08.2016 № 1017 (а.с.3).

Таким чином, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 023,74 грн. підлягають присудженню на користь ТОВ «Сади Донбасу» за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівської ОДПІ.

Повний текст постанови виготовлений 26.04.2016.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 8 - 11, 94, 99, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» до Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання нечинною вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-218-23 від 05.05.2016 в розмірі 401 582,79 грн. задовольнити частково.

Скасувати вимогу Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 05.05.2016 №Ю-218-23 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 401 582,79 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» витрати зі сплати судового збору у сумі 6 023 (шість тисяч двадцять три) гривні 74 копійки.

Постанова прийнята в нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 24.04.2017. Повний текст постанови буде виготовлений у відповідності до ст. 160 КАС України.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Крилова М.М.