Справа № 308/11251/16-а
Суддя: Шепетко І. О.
Дата ухвалення: 2017-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

- головуючого судді Шепетко І.О.,

- за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

- позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №058664 від 17.10.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за порушення п. 8.4 ПДР України, а провадження по справі закрити, а також визнати дії інспектора при винесенні останньої - протиправними. Свої вимоги мотивував тим, що не вчиняв даного правопорушення, оскільки при винесенні постанови не були зясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зазначає, що 17.10.2016 року він, виконуючи умови договору оренди з приводу надання транспортних послуг, прибув до офісу орендаря за адресою: м. Ужгород, пл. Корятовича, 33, та чекав на виконання замовлення. На підставі того, що ним, нібито, порушено вимоги знаку 3.1 «Рух заборонено», інспектором поліції було винесено оскаржувану постанову. Позивач також вказує, що згідно ПДР України, дія знаку 3.1 не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні, - у таких випадках транспортні засоби повинні в'їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення. Окрім того, у постанові вказана невірна адреса, оскільки автомобіль був припаркований на пл. Корятовича, 33, а не по вул. Фединця.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

На підставі ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 17.10.2016 року інспектором роти батальйону УПП в містах Ужгороді та Мукачеві було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №058664, якою гр. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Як зазначає позивач, інспектором поліції було винесено оскаржувану постанову за порушення ним вимог знаку 3.1 «Рух заборонено».

Відповідно до диспозиції ч 1 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність за дане правопорушення настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до статті 222 КУпАП, за порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з положеннями ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

В той же час, згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Як встановлено судом з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №058664, у графі 10 ОСОБА_2 вказано «Не згоден». Однак, протоколу про адміністративне правопорушення, всупереч вимог чинного законодавства, складено не було.

Згідно з положеннями Розділу 33 «Дорожні знаки» ОСОБА_4 дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ОСОБА_4), до заборонних знаків, зокрема, відноситься знак, визначений п. 3.1 «Рух заборонено» - забороняється рух усіх транспортних засобів у випадках, коли: 1) початок пішохідної зони позначено знаком 5.33; 2) дорога та (або) вулиця перебуває в аварійному стані і непридатна для руху транспортних засобів; у такому випадку обов'язково додатково встановлюється знак 3.43.

Згідно з положеннями Розділу 33 «Дорожні знаки» ОСОБА_4, не поширюється дія знаків 3.1-3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в'їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Як встановлено судом з копії договору про оренду автомобіля та надання транспортних послуг від 12.01.2016 року, приватний підприємець ОСОБА_5 (орендар) та ОСОБА_2 (орендодавець) уклали договір, згідно з умовами якого орендар орендує автомобіль марки Опель Комбо, державний номерний знак НОМЕР_1, а орендодавець здає в оренду наведений автомобіль та приймає на себе зобовязання щодо надання транспортних послуг та технічного обслуговування даного автомобіля.

З копії договору № 510/0 оренди нежилого приміщення від 12.04.2002 року судом встановлено, що Фонд приватизації та управління майном міста в особі його голови ОСОБА_6 та ОСОБА_5 уклали договір оренди нежилого приміщення по пл. Корятовича, 33, у м. Ужгород, для використання під офіс.

Виходячи з наведеного, на позивача, в даному випадку, не поширювалася дія знаку 3.1 «Рух заборонено».

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Зі змісту ст. 70 КАС України, вбачається, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування, а обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач у судове засідання не зявився, доказів правомірності свого рішення суду не надав, письмових заперечень проти позову не подав, а відтак надані позивачем докази приймаються судом як достовірні.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Оскільки як встановлено судом, при складанні постанови про адміністративне правопорушення стосовно позивача суб'єктом владних повноважень, в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з'ясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не встановлено винність позивача у вчиненні порушення, належних доказів на підтвердження порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху. Окрім того, позивач був позбавлений обєктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки не мав достатнього часу для підготовки до захисту, так як відповідачем, всупереч вимог чинного законодавства, винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, а не за місцем його вчинення (адміністративно-територіальна одиниця, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення). Зазначена позиція викладена у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26.05.2015 року.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що доказів на підтвердження правомірності винесеної відносно позивача постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності відповідачем надано не було. Встановлені судом обставини вказують на те, що відповідач, при винесенні оскаржуваної постанови діяв протиправно, тому позов підлягає задоволенню, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності - скасуванню, а справа відносно нього - закриттю.

Відповідно до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України 31 березня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено і підписано 04 квітня 2017 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 70, 71, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Визнати дії інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_3 при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 058664 від 17.10.2016 року про притягнення гр. ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП протиправними.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 058664 від 17.10.2016 року про притягнення гр. ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень на користь ОСОБА_2 витрати на сплату судового збору в розмірі 551,21 грн. (пятсот пятдесят одна гривня двадцять одна копійка).

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7