Справа № 460/234/16-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року м. Київ К/800/34886/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Голяшкіна О.В.,

Черпіцької Л.Т.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою ОСОБА_2

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року

у справі № 460/234/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Львівської митниці Державної фіскальної служби, Державної фіскальної служби України

про скасування постанов,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби (далі - Митниця), Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил від 27 листопада 2015 року № 2719/20917/15 та постанови ДФС України від 04 січня 2016 року по скарзі на постанову Митниці.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 02 вересня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії заступника начальника Львівської митниці ДФС щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу (МК) України, змінено винесену ним постанову у справі про порушення митних правил від 27 листопада 2015 року № 2719/20917/15 в частині накладення штрафу, звільнено позивача від адміністративної відповідальності, а справу про порушення митних правил закрито.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове - про відмову у позові.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Доводи касаційної скарги мотивовані незаконністю постанови у справі про порушення митних правил від 27 листопада 2015 року № 2719/20917/15 та притягнення його до адміністративної відповідальності.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу Митниця та ДФС України просили залишити таку без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Судами установлено, що 12 листопада 2015 року державним інспектором відділу митного оформлення № 2 митного поста «Грушів» Львівської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил № 2719/20917/15, згідно з яким позивач перевищив встановлений статтею 95 МК України транзитний строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, так як транспортний засіб RENAULT MEGANE, реєстраційний номер НОМЕР_1, 27 жовтня 2015 року був ввезений на митну територію України під керуванням позивача через митний пост «Грушів» Львівської митниці ДФС в режимі «транзит» та вивезений ним 12 листопада 2015 року, тобто перебував на митній території України понад 10 діб.

За результатами розгляду вказаного протоколу заступником начальника Львівської митниці ДФС винесено постанову у справі про порушення митних правил від 27 листопада 2015 року № 2719/20917/15, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 470 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500.00 грн.

Не погодившись із зазначеною постановою Митниці позивач подав скаргу до Державної фіскальної служби України, в якій просив скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 27 листопада 2015 року № 2719/20917/15 та припинити провадження у цій справі.

Постановою Державної фіскальної служби України від 04 січня 2016 року скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Львівської митниці ДФС у справі про порушення митних правил від 27 листопада 2015 року № 2719/20917/15 - без змін.

Крім того, судами установлено, що позивач не заперечує факту перевищення ним десятиденного строку доставки транспортного засобу, однак вказує на те, що даний факт мав місце у зв'язку з технічною несправністю транспортного засобу, яка виникла внаслідок аварії. На підтвердження вказаних обставин позивач надав довідку, яка засвідчує факт настання аварії та як наслідок технічну несправність транспортного засобу RENAULT MEGANE, реєстраційний номер НОМЕР_1, довідку від 11 листопада 2015 року, видану фізичною особою підприємцем ОСОБА_3, згідно з якою зазначений транспортний засіб знаходився у ремонті на станції технічного обслуговування з 30 жовтня 2015 року по 11 листопада 2015 року.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що порушення митних правил, за яке на позивача накладено адміністративне стягнення, є малозначним, та таким, що не призвело до істотного порушення державних чи громадських інтересів. Крім того, судом першої інстанції враховано особу порушника, який характеризується позитивно.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд не наділений повноваженнями щодо звільнення особи від адміністративної відповідальності і винесення усного зауваження на підставі положень ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у цьому випадку. Водночас, постанова Митниці від 27 листопада 2015 року в справі про порушення митних правил № 2719/20917/15 винесена в межах повноважень та відповідно до норм чинного законодавства, а позивач не вчинив передбачених законодавством дій, які б виключали притягнення його до відповідальності, зокрема не повідомив митний орган про настання обставин непереборної сили.

Суд касаційної інстанції погоджується зі вказаними висновками суду апеляційної інстанції та виходить з такого.

Ст. 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 95 МК України встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Ч. 1 ст. 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 657 (далі Порядок) встановлено, що факт аварії чи дії обставин непереборної сили це часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Відповідно до п. 3 розділу VIII Порядку залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

П. 6 розділу VIII Порядку визначено, що у випадку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, яким здійснюється контроль за цими товарами, транспортними засобами, з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Водночас, приписами ст. 192 МК України установлено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Аналіз викладених положень МК України дає підстави для висновку про те, що для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 470 МК України на підставі положень ст. 460 МК України внаслідок дії обставин непереборної сили, особа зобов'язана, окрім надання належних підтверджуючих документів таких обставин, також повідомити відповідний митний орган про настання цих обставин.

Отже, у цьому випадку ОСОБА_2 вчинив порушення вимог ст. 470 МК України, за яке його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності оспорюваною постановою Митниці. Водночас, обставини, які виключають притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні, оскільки останнім не дотримано установлених МК України вимог щодо повідомлення та підтвердження настання обставин непереборної сили.

Згідно з ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Отже, суд вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції про те, що вказані процесуальні дії стосуються виключної компетенції органу, який розглянув справу (у цьому випадку Митниці). Суд лише надає оцінку законності постанови посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги спростовуються вище переліченими нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: