Справа № 646/10058/16-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 р.Справа № 646/10058/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

при секретарі судового засідання - Ружинській К. О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.02.2017р. по справі № 646/10058/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 7 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Харкові ОСОБА_3

про визнання протиправним рішення і дії посадової особи та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив:

- визнати протиправними рішення і дії інспектора роти №7 батальйону №2 УПП у м.Харкові ДПП ОСОБА_3 по складанню протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №403379 за ч.1 ст.130 КУпАП та по тимчасовому затриманню транспортного засобу "Део Ланос", державний номер НОМЕР_1, яким він керував 11.06.2016 року;

- стягнути з держави на його користь завдану матеріальну шкоду у зв'язку інспектора роти №7 батальйону №2 УПП у м.Харкові ДПП ОСОБА_3 в сумі 3440 грн. та стягнути судові витрати.

Червонозаводський районний суд м. Харкова постановою від 28.02.2017 року відмовив у задоволенні позову.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповністю зясував обставини справи, належним чином не перевірив докази по справі та не надав їм правової оцінки, внаслідок чого дійшов помилкових висновків.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував у повному обсязі, вважав постанову суду першої інстанції такою, що не підлягає скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дану справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), статтями 122 5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132 1, 206 1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Положеннями статті 255 КУпАП передбачено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати: уповноважені на те посадові особи - органів внутрішніх справ за статтею 130 КУпАП.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, дії відповідача щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та тимчасового затримання транспортного засобу за своєю суттю є діями процесуального характеру у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема статтею 130 цього Кодексу

Таким чином, питання щодо законності складання протоколу про адміністративне правопорушення та тимчасового затримання транспортного засобу вирішується судом, який розглядає справу про адміністративне правопорушення у порядку, визначеному КУпАП.

11.06.2016 року інспектором роти №7 батальйону №2 УПП у м.Харкові ДПП ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306.

14.07.2016 року постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 646/7149/16-п ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 31.08.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.07.2016 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасовано, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що питання щодо законності складання протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №403379 за ч.1 ст.130 КУпАП та по тимчасовому затриманню транспортного засобу вже було вирішено у порядку, визначеному КУпАП .

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Положеннями п.3 ч. 2 ст. 17 КАС встановлено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.03.2009 року по справі № 21-1813во08.

Відповідно до ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Стосовно вимог позивача про стягнення з держави на його користь матеріальної шкоди, слід вказати наступне.

Відповідно до ст. 1174 Цивільного кодексу України (ЦК України) шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Отже, порядок встановлення відповідальності за завдання майнової шкоди передбачений положеннями ЦК України, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, зазначена справа не є справою адміністративної юрисдикції.

Згідно п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч.2 та ч. 3 ст. 157 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції не врахував вищенаведеного, у звязку з чим дійшов помилкового висновку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 203, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.02.2017р. по справі № 646/10058/16-а скасувати.

Провадження у справі закрити.

Роз'яснити, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6

Повний текст ухвали виготовлений 18.04.2017 р.