Справа № 347/2030/15
Суддя: Крилюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 347/2030/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2017 м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі :

Головуючої судді: Крилюк М.І.

секретаря: Терлюжак Н.П.,

адвоката: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення ОСОБА_4 міської ради від 09.10.2008р. та визнання нечинним Державного акту на право власності на земельну ділянку, що виданий на імя ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_3 звернувся в суд із адміністративним позовом до ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення ОСОБА_4 міської ради від 09.10.2008р. та визнання нечинним Державного акту на право власності на земельну ділянку, що виданий на імя ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_3 вимоги адміністративного позову підтримав з підстав викладених в позовній заяві яку просив задоволити в повному обсязі.

Представник позивача, ОСОБА_2 вимоги адміністративного позову ОСОБА_3 підтримав, суду пояснив, що рішенням ОСОБА_4 міської ради від 09.10.2008р. відповідачу в справі ОСОБА_5, передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,0949 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель по провулку Дружби в м. Косові. Дане рішення вважає незаконним та таким, що прийняте з грубим порушення чинного земельного законодавства, так як відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради від 28.03.1990 року №43 саме позивачу в справі ОСОБА_3 було надано у безстрокове користування земельну ділянку площею 0,06 га для будівництва індивідуального житлового будинку, яка розташована в м. Косів вул. Дружби 35. Таким чином ОСОБА_3 являється єдиним законним користувачем земельної ділянки площею 0,06 га, що знаходиться за адресою м. Косів вул. Дружби 35 і на останнього поширюються гарантії права власності на землю.

Оскаржуваним рішенням ОСОБА_4 міська рада без відома позивача та без його згоди позбавила останнього права власності на дану земельну ділянку. Прийнявши таке рішення ОСОБА_4 міська рада порушила як порядок припинення права власності так і порядок надання земельної ділянки у власність. Оскільки Держаний акт, який посвідчує право власності відповідача на 0,0949 га прийнятий на підставі оскаржуваного рішення то він також підлягає до визнання недійсним. Окрім того зі змісту рішення ОСОБА_4 міської ради від 09.10.2008 р. вбачається, що ним не передбачено видачу державного акту на право власності на землю, а тільки зроблено посилання на затвердження технічної документації із землеустрою та затвердження акту узгодження та відновлення зовнішніх меж. Оскільки, державний акт за своєю правовою природою є правовстановлюючим документом, а не технічною документацією із землеустрою, до якої відноситься і акт відновлення та узгодження меж земельної ділянки то видача державного акту на підставі рішення про затвердження технічної документації є неправомірною. Просить позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради, в судове засідання не з»явився, подав клопотання ( т.1 а.с.206) про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача в справі ОСОБА_5, адвокат ОСОБА_1 вимоги адміністративного позову заперечив, суду пояснив, що згідно рішення ОСОБА_4 міської ради № 9 від 03.11.1995 р відповідачу в справі ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,10 га. За відсутності можливості видати на той час державний акт на право приватної власності, останньому було видано тимчасові приватизаційні документи. На виконання вказаного рішення міської ради ОСОБА_5 земельна ділянка відведена в натурі, що стверджується планом та актом наділення присадибної ділянки в м. Косів по вул. Дружби. З того часу ніяких притензій зі сторони позивача до даної земельної ділянки не було і у 2008 році ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_4 міської ради із заявою про передачу йому у власність земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення технічної документації. Рішенням ОСОБА_4 міської ради від 09.10.2008 р. заяву ОСОБА_5 було задоволено. Тобто фактично з 1995 року ОСОБА_5 вільно та відкрито користується належною йому на праві власності земельною ділянкою, на частину якої претендує позивач. Позивачем не надано суду жодного документу в підтвердження права користування та права власності на земельну ділянку, яка фактично належить ОСОБА_5 Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши сторони, свідка ОСОБА_6 та вивчивши матеріали справи, вважає позов не доведеним та таким, що не підлягає до задоволення із наступних підстав:

В підставність своїх позовних вимог та правомірності користування спірною земельною ділянкою позивач посилається на рішення ОСОБА_4 міської ради народних депутатів Косівського району Івано-Франківської області №43 від 28.03.1990 р. ( а.с.21 т.1) за яким йому надано в безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку земельну ділянку із земель міської забудови в м. Косові по вул. Дружби №35 площею 600 кв.м. Відповідно до п.2.2 вказаного рішення ОСОБА_3 повинен був протягом місяця з дня одержання будівельного паспорта укласти з виконкомом ОСОБА_4 міської ради народних депутатів договір про надання йому у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на праві особистої власності і посвідчити його в нотаріальній конторі , після чого отримати в районного архітектора дозвіл на право закладки фундаменту. Позивачем не представлено суду жодного документу на виконання вимог вказаного пункту рішення. Окрім того суд звертає увагу, що в силу п. 2.3 цього ж рішення ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_3 повинен був побудувати житловий будинок на протязі трьох років з часу нотаріального посвідчення договору та здати його в експлуатацію комісії міської ради народних депутатів. Як встановлено в судовому засіданні із пояснень самого позивача, він будівництво житлового будинку не розпочинав.

П.4.4. рішення встановлено, що згідно ст. 26 ЗК УРСР, право користування земельною ділянкою може бути припинено у випадках вчинення громадянином дій, передбачених ст. 169 ЗК УРСР, а також при невикористанні протягом двох років підряд земельної ділянки або використання її у невідповідності до тієї мети, для якої вона надавалася.

В силу вимог ч.2 ст. 36 ЗК УРСР (в редакції 1970 року), що діяв на момент прийняття ОСОБА_4 міською радою рішення від 28.03.1990 року (а.с. 21 т.1 ) встановлено, що право користування земельною ділянкою може бути припинене у випадках вчинення громадянином дій, передбачених статтею 169 цього Кодексу, а також при невикористанні протягом двох років підряд земельної ділянки або використанні її не відповідно до тієї мети, для якої вона надана.

Позивач не використав свого права на належне користування земельною ділянкою, яка була йому виділена за цільовим призначенням для будівництва жилого будинку.

Нормами Земельного кодексу України окремо врегульовані підстави припинення права власності та права користування земельними ділянками і порядок припинення таких прав. Згідно зі статтею 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Статтею 144 Земельного кодексу України встановлено порядок припинення права користування земельними ділянками, які використовуються з порушенням земельного законодавства.

Як пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, вона працювала в ОСОБА_4 міській раді спеціалістом землевпорядником та їй добре відомо, що ОСОБА_4 міською радою рішенням № 43 від 28.03.1990 року позивачу було надано 0,06 га земельної ділянки, для будівництва індивідуального житлового будинку в м.Косів по вул. Дружби, однак фактично вказана земельна ділянка виділена в натурі на місцевості не була, межі її не були визначені а тому встановити точне місце розташування такої земельної ділянки не представляється за можливе. Позивач в справі з часу винесення ОСОБА_4 міською радою рішення від 28.03.1990 року і по даний час не користувався і не користується земельною ділянкою на яку претендує. Відповідачу в справі ОСОБА_5 у 1995 рішенням сесії міської ради було передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,10 га., і ним було проведено первинну приватизацію. Ніяких претензій до даної земельної ділянки не було. У 2008 році ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_4 міської ради із заявою про передачу йому у приватну власність земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення технічної документації. Рішенням ОСОБА_4 міської ради від 09.10.2008 р. заяву ОСОБА_5 було задоволено.

Також зазначила що відповідно до діючого на той час законодавтства земельна комісія ОСОБА_4 м/ради неодноразово виходила на міце виділенння земельної ділянки ОСОБА_5 і жодних спірних питань не виникало . Будь яких даних про те що вказана земля була у користуванні позивача не було , про вказаний факт не заначали і межівники.

Вважає що рішення яке надав суду позивач за 1990 рік не може бути документом який дає підстави законного користуванння земельною ділянкою , оскільки вказане рішенння втратило юридичну силу так як не виконане по даний час .

Як вбачається із рішення сесії міської ради народних депутатів м. Косова № 9 від 03.11.1995 р сесія міської ради вирішила передати у власність ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 0,10 га із земель запасу ОСОБА_4 м / ради і межі земельної ділянки погоджені відповідно до діючого на той час земельного законодавства.

Вказаним рішеннням також заначено, що звязку із тим, що не має можливості видати державний акт на право приватної власності на землю, то слід видати план земельних ділянок, як тимчасовий документ - а.с. 29 т.1. На виконання вказаного рішення міської ради відповідачу земельна ділянка відведена в натурі, що стверджується планом (а.с.30 т.1 ) та актом наділення присадибної ділянки в м. Косів по вул. Дружби (а.с.31 т.1 ). Вищевказане рішення ОСОБА_4 міської ради позивачем не оспорюється, що є доказом правомірності користування відповідачем належної йому земельної ділянки 0,10 га, в тому числі і частиною спірної , на яку в даний час претендує позивач.

Право приватної власності громадян України на землю встановлено лише з набранням чинності змін і доповнень, внесених Законом України "Про внесення змін і доповнень до Земельного кодексу Української РСР". Відповідно до статті 22 Земельного кодексу України 1990 року (в редакції від 13 березня 1992 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Як вбачається із оскаржуваного позивачем рішення ОСОБА_4 міської ради №3-71-26 від 09.10.2008р. розглянувши заяву ОСОБА_5 сесія вирішила: затвердити ОСОБА_5 технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; передати у власність ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 0,0949 га.; затвердити акт відновлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд; зобовязати ОСОБА_5 здійснити державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку а.с. 5.

Згідно з ст. 22 Земельного кодексу України (в редакції від 13.03.92 р.) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Ст. 23 цього Кодексу передбачено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються місцевими радами. Аналогічні положення містяться в ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України (в редакції від 25.10.2001 р.), чинного на момент отримання відповідачем ОСОБА_5 Державного акту про право власності на земельну ділянку.

В силу вимог ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: ... приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Ст. 116 вказаного кодексу передбачено, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідач в справі ОСОБА_5 у встановленому законом порядку виготовив технічну документацію по складанню державного акту на право власності на земельну ділянку (т.1 а.с.233-240). Із копії державного акту про право власності на земельну ділянку серії АК №805124 ( а.с.38 т.1) вбачається, що ОСОБА_5 на підставі рішення ОСОБА_4 міської ради від 09.10.2008р. є власником земельної ділянки площею 0,0949 га яка розташована в м. Косів по вул. Дружби Івано-Франківської області.

Суд при огляді технічної документації по складанню державного акту на право власності на земельну ділянку (т.1 а.с.233-240) відповідача в справі ОСОБА_5 звертає увагу, що межівником останнього в точках координат Д-А є ОСОБА_7 а такого межівника , як ОСОБА_3 в документації немає.

В судовому засіданні позивачем не наведено підстав для визнання не чинним рішення ОСОБА_4 міської ради від 09.10.2008 р та визнання не чинним Державного акту на право власності на земельну ділянку, що виданий на імя ОСОБА_5, як і не наведено жодного із доказів на підставність правомірного користування позивачем саме спірної земельної ділянки.

За клопотанням позивача судом призначалась земельно - технічна екпертиза оскільки на думку позивач вважав що є накладанння земельних ділянок яка є в його користуванні та відповідача ОСОБА_8 Однак екпертиза не проведена за відсутністю необхідних документів на проведенння екпертизи.

На вимогу екперта судом виптребовувались координати повротних точок окружної межі спірної земельної ділянки у відповідних землевпорядних організаціях проте суду жодних даних не надано також не надано і будь яких даних щодо перебуванння вказаної земельної ділянки у користуванні ОСОБА_3 з посиланння на суміжних межівників.

Із оглянутої судом технічної документації як ОСОБА_8 так і ОСОБА_9 не вбачається що їх суміжним землекориствачем був ОСОБА_3 і будь які межі із ним ніхто не погоджував .

Водночас, судом під час судового розгляду справи не встановлено з посиланням на належні та допустимі докази і факту перетинання земельної ділянки позивача із земельною ділянкою, переданою спірними рішеннями міської ради у власність ОСОБА_5

Так, як вбачається із рішення ОСОБА_4 міської ради народних депутатів Косівського району Івано-Франківської області від 28.03.1990 №43 позивачу надано в безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку земельну ділянку із земель міської забудови в м. Косові по вул. Дружби № 35 площею 0,06 га.

Оскаржуваним позивачем в справі, рішенням ОСОБА_4 міської ради від 09.10.2008 №3-71-26 затверджено ОСОБА_5 технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 0,0949 га. в м. Косові по вул. Дружби без зазначення номеру ділянки.

Не містить номеру ділянки також і Державний акт на право власності на земельну ділянку від 08.06.2010 №805124, виданий ОСОБА_5

Крім того, відповідно до ОСОБА_1 виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель земельна ділянка позивача межує з земельними ділянками громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ОСОБА_8 як відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 08.06.2010 №805124, ділянка ОСОБА_5 межує з ділянками громадян ОСОБА_12 та ОСОБА_13, що також ставить під сумнів наявність факту перетину земельної ділянки позивача та ділянки ОСОБА_5

З метою встановлення факту перетинання земельної ділянки позивача із земельною ділянкою, переданою спірними рішеннями відповідача у власність ОСОБА_5, суд звертався до землевпорядного підприємства «Діл-Інженер». Листом від 13.08.2010р № 91/08 директор землевпорядного підприємства «Діл-Інженер» повідомив суд, що на ім'я ОСОБА_14 технічна документація із землеустрою не виготовлялась, геодезичні обміри не проводились, а тому уточнити місцезнаходження переданої йому рішенням ОСОБА_4 міської ради народних депутатів Косівського району Івано-Франківської області від 28.03.1990 №43 земельної ділянки технічно не можливо.

За вищенаведених підстав суд вважає вимоги адміністративного позову є безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення

А відповідно до ст. 152 ЗК України тільки власник або землекористувач земельної ділянки може вимагати усуненння будь яких порушень його прав на землю.

Керуючись ст.ст. 81, 116, 118 ЗК України, ст.ст. 27, 144 ЗК України (в редакції 1992р.), ст.ст.160, 165 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення ОСОБА_4 міської ради від 09.10.2008р. та визнання нечинним Державного акту на право власності на земельну ділянку, що виданий на імя ОСОБА_5 відмовити.

Постанова суду вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк