Справа № 820/716/17
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 р. справа № 820/716/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цабеки К.Є.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представник третьої особи Фермерського господарства ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_2, треті особи: Фермерське господарство ОСОБА_3, Відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 30961804 від 16.08.2016 року, яке прийнято Державним реєстратором прав на нерухоме майно та їх обтяжень Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_2.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 03.01.2005 року між ОСОБА_6 та Фермерським господарством ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки. Даний договір було зареєстровано у Зміївському районному відділі Харківської регіональної філії ДП "Центр Державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах" про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис від 08.11.2007 року. 12.08.2016 року державним реєстратором прав Комсомольської селищної ради Зміївського району ОСОБА_2 здійснено державну реєстрацію прав та обтяжень на земельну ділянку за Фермерським господарством ОСОБА_3 на підставі договору оренди землі від 03.01.2005 року. Позивач вважає, що вказана державна реєстрація прав та обтяжень на нерухоме майно була проведена з порушенням вимог законодавства. Відповідач повинен був, на думку позивача, відмовити в державній реєстрації прав у відповідності до вимог ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", оскільки подані документи на реєстрацію не відповідали вимогам, встановленим цим законом.

Посилаючись на наведені міркування, представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач, Державний реєстратор прав на нерухоме майно Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_2, з поданим позовом не погодився, зазначивши, що вчинена 16.08.2016 року державна реєстрація прав та їх обтяжень на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 була вчинена в межах діючого законодавства, на підставі Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.07.2016 року № НВ-2016, відповідно до якого 08.11.2007 року було проведено державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки за Фермерським господарством ОСОБА_3 на 10 років. Оскільки, державну реєстрацію права оренди було проведено до 01.01.2013 року, то державним реєстратором встановлена відсутність підстав для відмови у проведені державної реєстрації прав, які передбачені ч.1ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Тому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи, Фермерського господарства ОСОБА_3 проти заявленого позову заперечував, зазначивши, що рішення державного реєстратора правомірне та відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник третьої особи, Відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, до судового засідання не прибув, був повідомлений належним чином про дату, час, місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

03.01.2005 року між ОСОБА_6 та Фермерським господарством ОСОБА_3 в особі директора ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3. Згідно даного договору

ОСОБА_6 (АДРЕСА_1, інн. НОМЕР_1, паспорт серія та номер: НОМЕР_4, виданий 05.01.1999, Зміївським РВ УМВС України в Харківській області) - орендодавець, а Фермерське господарство ОСОБА_3 в особі директора ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, інн НОМЕР_5) - орендар, приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території с.Донець Комсомольської селищної ради, кадастровий номер НОМЕР_3. Вищезазначений договір укладено на 10 років. (Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.2016 року власником земельної ділянки є ОСОБА_5 (а.с.14)).

Даний договір оренди землі зареєстровано у Зміївському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.11.2007 року за № 99.

Судом встановлено, що запис №99, вчинений у державному реєстрі земель, не оскаржувався та не скасований, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

12.08.2016 року до Комсомольської селищної ради звернулось Фермерське господарство ОСОБА_3 із заявою про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 на підставі договору оренди від 03.01.2005 року, укладеного з ОСОБА_6.

16.08.2016 року відповідачем, Державним реєстратором прав на нерухоме майно Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_2, було вчинено управлінську дію, а саме: проведено державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки, що розташована на території Комсомольської селищної ради, кадастровий номер земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, на підставі договору оренди від 03.01.2005 року (Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №30961804 від 16.08.2016 року.)

Перевіряючи відповідність спірної дії вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд зазначає, що правовідносини з приводу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень унормовані, насамперед, приписами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі- Закон).

Так, за правилами ч.1 ст.4 даного Закону державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

У силу положень ст.11 Цивільного кодексу України підставою для виникнення перелічених прав, є зокрема, правочини у формі письмових договорів.

При цьому, згідно з ч.1 ст.210 названого кодексу правочин, який підлягає державній реєстрації у випадках, встановлених законом, є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

До кола згаданих правочинів законодавцем у положеннях ст.18 Закону України «Про оренду землі» були віднесені також і договори оренди земельної ділянки.

Лише з 01.01.2013р. ст.18 Закону України «Про оренду землі» була виключена Законом України від 11.02.2010 року №1878-VІ.

Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст.10 Закону Державний реєстратор, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником; 4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.

У ході розгляду справи судом встановлено, що у спірних правовідносинах договір оренди земельної ділянки було укладено 03.01.2005 року, державна реєстрація цього договору проведена 08.11.2007 року, а відтак, цей договір є вчиненим і почав діяти саме з 08.11.2007 року року.

Отже, станом на момент вчинення спірної дії державним реєстратором договір оренди земельної ділянки був чинним не лише внаслідок досягнення сторонами правочину вільної згоди з усіх суттєвих умов договору, а й внаслідок дії спеціальної обставини - проходження процедури державної реєстрації правочину.

Відтак, суд доходить висновку, що у даному конкретному випадку оцінка цього договору на предмет відповідності закону згідно з ст.ст.6, 8, 19, 129 Конституції України, ст..204 Цивільного кодексу України є виключною прерогативою органу судової влади, а не державного реєстратора.

Частиною 1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Суд вважає, що за відсутності запроваджених ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перешкод суб'єктом владних повноважень цілком правомірно було вчинено реєстраційну дію 16.08.2016 року за діючим договором оренди земельної ділянки, який набув чинності за процедурою державної реєстрації правочину.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки судовим розглядом не встановлено факту порушення суб'єктом владних повноважень прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічних правовіідносин, то позов має бути залишений без задоволення.

Керуючись ст.ст.8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-1 1, 158-163, 186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_2, треті особи: Фермерське господарство ОСОБА_3, Відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області про скасування рішення від 16.08.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повідомити, що повний текст постанови виготовлено 18.04.2017 року.

Суддя Старосєльцева О.В.