Справа № 428/3117/17
Суддя: Журавель Т. С.
Дата ухвалення: 2017-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/3117/17
Провадження №2-а/428/206/2017
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2017 року м. Сєвєродонецьк
Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Журавель Т.С., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання неправомірними дії відповідача щодо незарахування позивачу при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби та половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, зобов`язання провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з моменту призначення з 16 грудня 2016 року із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді 04 років 05 місяців 06 днів стажу, який складається з календарного періоду проходження строкової військової служби з 23 травня 1985 року по 28 травня 1987 року та половини строку навчання в Харківському юридичному інституті і Українській юридичній академії з 01 вересня 1988 року по 30 червня 1993 року, а також зобов`язання призначити судді у відставці, починаючи з 16 грудня 2016 року, щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % від суми його суддівської винагороди на посаді судді апеляційного суду без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та здійснити перерахунок довічного грошового утримання з моменту призначення щомісячного грошового утримання з розміру 82 відсотків до 90 відсотків.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 27.02.1995 року по 03.04.2000 року він працював на посаді судді Жовтневого районного суду м. Луганська, а з 04.04.2000 року по 14.12.2016 року суддею апеляційного суду Луганської області. Згідно рішення Вищої ради юстиції від 08.12.2016 року №3158/0/15-16 позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Луганської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. На підставі вказаного рішення Вищої ради юстиції головою апеляційного суду Луганської області був виданий наказ від 14.12.2016 року № 19, яким позивач був відрахований зі штату Апеляційного суду Луганської області у зв`язку зі звільненням з посади судді за власною заявою про відставку. 16.12.2016 року позивачем до відповідача були подані документи, необхідні для призначення та виплати йому щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці. Відповідачем таке утримання повинно бути призначене у розмірі, що дорівнює 90% від суми суддівської винагороди, але було призначене в розмірі, що дорівнює 82%, виходячи з наявного стажу безпосередньо на посаді судді 21 рік 9 місяців 19 днів. При цьому, відповідачем безпідставно позивачу не було зараховано до стажу на посаді судді 04 роки 05 місяців 06 днів стажу, який складається з календарного періоду проходження строкової військової служби з 23.05.1985 року по 28.05.1987 року (2 роки 6 днів) та половини строку навчання за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті та Українській юридичній академії з 01.09.1988 року по 30.06.1993 року (2 роки 5 місяців). Таким чином стаж роботи на посаді судді на час виходу у відставку складає 26 років 02 місяці 25 днів, що дає право позивачу на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % від суддівської винагороди. 03.03.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок розміру раніше призначеного щомісячного довічного утримання та про встановлення його розміру на рівні 90 % від сум заробітної плати судді. 15.03.2017 року позивач отримав від відповідача письмову відмову у задоволенні його заяви. З вказаними діями відповідача позивач не згоден, тому був змушений звернуться з даним позовом до суду.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідач надав письмові заперечення, у яких зазначено, що з 15.12.2016 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. На час звернення позивача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 16.12.2016 року діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-VIII). Згідно ч. 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192- VIII), до і стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Даною нормою права зарахування періоду навчання та проходження строкової військової служби до стажу роботи на посаді судді не передбачено. Згідно наданих документів, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді складає 21 рік 09 місяців 19 днів, відповідно розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача становить 82 відсотки його заробітної плати. Встановлювати розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача у розмірі 90 відсотків його заробітної плати не має правових підстав. З огляду на викладене просить відмовити у задоволенні позову.

У відповідності до ч. 4 ст.122 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 23.05.1985 року по 28.05.1987 року перебував на військовій службі. З 01.09.1988 року по 30.06.1993 року навчався за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті, який згідно постанови СМ УССР №64 від 20.03.1991 року перетворений в Українську юридичну академію. З 27.02.1995 року до 03.04.2000 року працював на посаді судді Жовтневого районного суду міста Луганська. З 04.04.2000 року по 14.12.2016 року працював на посаді судді Апеляційного суду Луганської області. На підставі наказу голови Апеляційного суду Луганської області № 194 від 14.12.2016 року та відповідно до рішення Вищої ради юстиції від 08.12.2016 року №3158/0/15-16, копії яких наявні в матеріалах справи, ОСОБА_1 відрахований зі штату апеляційного суду Луганської області у зв`язку із звільненням з посади суддя за його заявою про відставку.

Період проходження військової служби та навчався за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті підтверджується відповідно копією військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого 17.05.1985 року Ленінським районним військовим комісаріатом м. Ворошиловграда, та копією диплома з відзнакою серії НОМЕР_3 , виданого 28.06.1993 року Українською юридичною академією.

Згідно копії листа Державної судової адміністрації № 17-5381/10 від 11.08.2010 року вбачається, що стаж роботи ОСОБА_2 , який може бути врахований для призначення щомісячного грошового утримання, станом на 22.09.2010 року становитиме: 15 років 6 місяців 25 днів - на посаді судді, 2 роки 5 місяців - половина терміну навчання у вищому навчальному закладі, 2 роки 5 днів період проходження строкової військової служби. Всього стаж роботи судді апеляційного суду Луганської області ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання, станом на 22.09.2010 року становитиме 20 років.

Відповідно до наказу голови Апеляційного суду Луганської області №208 від 26.08.2010 року судді апеляційного суду Луганської області ОСОБА_1 було призначено щомісячне грошове утримання у розмірі 80 % від заробітної плати з 22.09.2010 року.

03.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку з заявою про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання з моменту призначення, а саме з 16.12.2016 року, з урахуванням до стажу роботи на посаді судді календарний період проходження строкової військової служби з 23 травня 1985 року по 28 травня 1987 року та половину строку навчання в Харківському юридичному інституті і Українській юридичній академії з 01 вересня 1988 року по 30 червня 1993 року, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % від суми суддівської винагороди.

Згідно листа УПФУ в м. Сєвєродонецьку №30/с-4 від 15.03.2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні його заяви про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Позивач вважає вищевказану відмову протиправною.

Суд погоджується з вищевказаним твердженням позивача з огляду на наступне.

У відповідності до п. 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності 30.09.2016 року, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

З матеріалів справи встановлено, що позивач 27.02.1995 року був обраний на посаду судді Жовтневого районного суду міста Луганська.

Відповідно ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ, який діяв на той час, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Пунктом 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до Указів Президента України № 584/95 від 10.07.1995 року "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" та № 1061/2002 від 25.11.2002 року "Про внесення змін до Указу Президента України від 10.07.1995 року № 584", до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах період проходження строкової військової служби.

Згідно п. 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI (редакція до 25.03.2015 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Аналізуючи викладене, вбачається що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та періоду проходження строкової служби.

Аналогічний висновок закріплений в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 27.03.2017 року у справах №537/6216/16-а, №629/4709/16-а, від 23.03.2017 року у справі №766/16368/16-а та ін.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 зазначено, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005, згідно з яким "…конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними". Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Таким чином вбачається, що зміст та обсяг досягнутих позивачем соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів, а тому є необхідність у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді 04 років 05 місяців 06 днів стажу, який складається з календарного періоду проходження строкової військової служби з 23 травня 1985 року по 28 травня 1987 року та половини строку навчання в Харківському юридичному інституті і Українській юридичній академії з 01 вересня 1988 року по 30 червня 1993 року. Стаж роботи позивача на посаді судді на час виходу у відставку складає 26 років 02 місяці 25 днів, що дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від суми суддівської винагороди.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що обставини викладені позивачем в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а отже адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі згідно зі статтею 94 КАС України, суд враховує задоволення позову та вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо незарахування ОСОБА_1 при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби та половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з моменту призначення з 16 грудня 2016 року із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді 04 років 05 місяців 06 днів стажу, який складається з календарного періоду проходження строкової військової служби з 23 травня 1985 року по 28 травня 1987 року та половини строку навчання в Харківському юридичному інституті і Українській юридичній академії з 01 вересня 1988 року по 30 червня 1993 року, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від суми суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити ОСОБА_1 - судді у відставці, починаючи з 16 грудня 2016 року, щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % від суми його суддівської винагороди на посаді судді апеляційного суду без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та здійснити перерахунок довічного грошового утримання з моменту призначення щомісячного грошового утримання з розміру 82 відсотків до 90 відсотків.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 640 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т. С. Журавель