Справа № 463/3911/16-а
Суддя: Гирич С. В.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м. Львів 463/3911/16-а

2-а/463/23/17

Личаківський районний суд м. Львова

в складі

головуючого судді Гирич С.В.

при секретарі судових засідань Попович Х.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_3 до старшого Інспектора відділу розшуку Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Стефурок Івана Васильовича, Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій неправомірними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся із позовом до відповідачів про визнання дій неправомірними, скасування постанови серії ПС2 №722420 від 10.08.2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КпАП України.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що 10.08.2016 року щодо нього інспектором відділу розшуку Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №722420, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. В постанові зазначалось, що, здійснюючи рух заднім ходом автомобіля, ОСОБА_3 здійснив наїзд на пішохода, тілесних ушкоджень останнім отримано не було. Зазначає, що 10.08.2016 року по трасі «Київ-Чоп» заднім ходом на автомобілі не рухався, на пішохода наїзд не допускав, а дані, вказані у постанові про адміністративне правопорушення, нічим не підтверджуються. З урахуванням наведеного, вважає дану постанову незаконною та просить таку скасувати.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позов просили задоволити з мотивів, викладених в ньому. Позивач додатково пояснив, що інспектора на місці дорожньо-транспортної пригоди не було. 05.08.2016 року рухався по автодорозі «Київ-Чоп 582 км», зупинився навпроти відбійника, не вимикаючи двигуна, оскільки віз наречених на реєстрацію шлюбу та вирішував куди їхати далі. В той час з фура, яка рухалась за ним, зупинилась. Йому треба було здійснити рух заднім ходом та повернути праворуч. В той час водій фури почав махати руками й кричати, а пасажир фури на ходу чіплявся за автомобіль. Вирішив їхати далі, щоб уникнути конфлікту. Оскільки будь-які дані щодо заподіяння тілесних ушкоджень водію фури відсутні, а тому просив постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності скасувати.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судовому засідання 22.03.2017 року проти позову заперечила та пояснила, що безпосередньо інспектор виявив правопорушення, і, відповідно до чинного законодавства, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням. При виявленні будь-якого правопорушення ПДР працівники поліції зобов'язані вжити заходів для їх усунення чи припинення, що й було зроблено у даному випадку.

В судове засідання відповідач інспектор відділу розшуку Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Стефурок І.В. не з'явився, явку своїх представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали адміністративної справи, а також справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, з'ясувавши дійсні обставини справи та давши правову оцінку представленим доказам у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №722420 від 05.08.2016 року (а.с.10) інспектором відділу розшуку Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області Стефуроком І.В. притягнено до адміністративної відповідальності водія «Nissan Almera», д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_3, який на автодорозі «Київ-Чоп» 582 км під час руху заднім ходом не переконався в безпечності маневру, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6, в результаті наїзду автомобіль технічних пошкоджень не отримав, а пішохід не отримав тілесних ушкоджень. Водій порушив п.10.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КпАП України. До ОСОБА_3 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ст.125 КпАП України, п.10.9. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

При цьому, доведеність вини позивача у вчинених адміністративних правопорушеннях підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, у даній адміністративній справі, відповідач жодних доказів (матеріалів фото- та відео фіксації, протоколу огляду місця події на підтвердження факту, що правопорушення дійсно мало місце, схеми руху автомобіля, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності), які встановлювали б факт вчинення позивачем вказаних правопорушень, не міститься.

При цьому, як вбачається із адміністративного матеріалу, складеного на позивача за ст.122 ч.4 КУпАП, свідок ОСОБА_7, який був пасажиром у автомобілі позивача, дав письмові пояснення про те, що саме водій вантажівки вийшов з автомобіля і направився до них із погрозами, після чого позивач пришвидшився, виїхав на трасу і поїхав з місця події, щоб уникнути конфлікту.

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги категоричне заперечення позивачем своєї вини у вчиненому правопорушенні, з урахуванням того, що про заподіяння тілесних ушкоджень зазначав лише водій «Мерседеса» ОСОБА_6, який від медичної допомоги на місці події відмовився, а також те, що матеріали справи не містять жодних даних про наїзд на потерпілого та спричинення йому тілесних ушкоджень і відповідачем жодними доказами не спростовано наведених позивачем обставин та не доведено його винуватість у вміненому адміністративному правопорушенні, шляхом подання доказів (показання свідків, фото- відеофіксації, протоколу огляду місця події тощо), на підставі яких можна було б встановити наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення та його винуватість у вчиненні такого, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.125 КпАП України, є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 94, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №722420 від 10.08.2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КпАП України.

На пост анову суду може бути подана апеляційна скарга в порядку і в строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя: Гирич С. В.