Справа № 802/2086/16-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

13 квітня 2017 р. Справа № 802/2086/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяни Олександрівни

представника позивача: Бабійчука С.Л.,

представника відповідача: Козіна Я.М.,

представника третьої особи КС "Злагода" Луценка Ю.М.

представника третіх осіб ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача КС "Злагода"

до: приватного нотаріуса Дунаєвської Світлани Миколаївни, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7

про: скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача КС "Злагода" до приватного нотаріуса Дунаєвської Світлани Миколаївни, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно .

Перед початком судового розгляду третьою особою ОСОБА_6 до суду подано клопотання за вх. №1644 про залишення позовної заяви Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області без розгляду.

Разом з тим, відповідач на адресу суду подала клопотання за вх. №1764 про застосування наслідків пропущення строку позовної давності.

Представник відповідача та представник третіх осіб ОСОБА_4 в ході судового засідання підтримали клопотання, вважають свої мотиви обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Представник позивача, представник третьої особи КС "Злагода" проти заявлених клопотань заперечували. В свою чергу, на противагу клопотань опонентів, представник позивача подав клопотання за вх. №3685 про визнання причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом поважними.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, суд дійшов до наступного висновку.

Так, згідно клопотання за вх №1644, поданого ОСОБА_6, останній вважає, що у Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відсутня адміністративна процесуальна дієздатність щодо оскарження будь-яких дій щодо майна, яке, на думку позивача, належить боржнику КС "Злагода" у виконавчому провадженні.

В силу положень Закону України "Про виконавче провадження" позивач не є учасником виконавчого провадження, зокрема стягувачем, а тому не наділений жодними повноваженнями стосовно учасників виконавчого провадження та будь-яких інших осіб.

Крім того, на думку заявника, оскільки позивач не зареєстрований як юридична особа, він не може бути позивачем. Відтак, даний адміністративний позов слід залишити без розгляду з підстав, що встановлені п. 1 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Визначаючись, щодо заявленого клопотання суд виходить з наступного.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 48 КАС України, здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Відповідно до виписки з ЄДРПОУ внесено відомості про юридичну особу Центральний відділ державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 27.11.2015, керівником якої є Горобчук В.Ю.

Тобто, на момент звернення позивачем з адміністративним позовом до суду та безпосередньо під час розгляду справи останній має процесуальну дієздатність, та як юридична особа не ліквідований.

В силу положень ст. 6 КАС України у випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб. Суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Відтак, відсутні правові підстави для задоволення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав, визначених в п.1 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Вирішуючи питання щодо залишення позовної заяви без розгляду через пропущення строку звернення до суду із адміністративним позовом, у взаємозв'язку із клопотанням про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, суд зважає на таке.

Конституцією України передбачено, що держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кодексом адміністративного судочинства визначено юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства.

Адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах, який визначено безпосередньо положеннями Кодексу адміністративного судочинства.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини" визначено, що правило встановлення обмежень доступу до суду в зв'язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

За змістом ст. 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання, заявник посилається, на те, що позивач оскаржує реєстраційні дії приватного нотаріуса Дунаєвської С.М., що були вчиненні 21.03.2017, що свідчить про порушення шестимісячного строку на звернення до суду. Про існування вчинених приватним нотаріусом дій позивач був обізнаний ще під час формування інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 16.05.2016. Натомість поданий адміністративний позов був в грудні 2016.

На думку відповідача та представника третьої особи, не є поважною причиною звернення позивача до іншого суду в порядку цивільного судочинства, оскільки таке звернення не перешкоджає та не позбавляє права особи на звернення в установленому порядку до адміністративного суду в передбачений строк.

Визначаючи момент щодо строку звернення до суду, суд вважає, що такий слід обраховувати лише з того моменту коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права. При цьому необхідно встановити чи дійсно особа знала або могла дізнатись про порушення свого прав, підтвердити факт цієї можливості відповідними доказами або обставинами, а також чи мала реальну можливість для реалізації свого права.

Як слідує із клопотання позивача про визнання причин пропущення строку звернення до суду поважними, останній посилається саме на те, що 04.07.2016 року позивач звернувся до Вінницького міського суду в порядку цивільного судочинства щодо визнання дій приватного нотаріуса Дунаєвської С.М. протиправними під час реєстрації правочинну та скасування договору дарування №137 від 18.03.2016 р.

Вінницький міський суд 02.08.2016 року ухвалою відкрив провадження у даній справі.

Проте, ухвалою від 07.11.2016 було закрито провадження у справі в частині позовних вимог про неправомірність нотаріальних дій приватного нотаріуса Дунаєвської С.М. щодо реєстрації права власності на нерухоме майно.

За наведених обставин, позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із вказаним позовом в грудні 2016.

Таким чином, з огляду на отримані від представника позивача пояснення щодо причин пропуску строку звернення до суду, а саме про існування між сторонами спору в порядку цивільного судочинства, предметом якого були саме вимоги, які заявлені в адміністративній справі, свідчить про помилкове звернення позивача до Вінницького міського суду, що не може бути підставою для перешкод у реалізації права позивача на звернення до суду із дотриманням правил предметної підсудності.

Слід також зазначити, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менш, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Отже, з урахуванням встановлених судом обставин справи та вищезазначених міркувань, суд вказує, що обмеження позивачу у доступі до правосуддя шляхом застосування до нього негативних наслідків, частини 1 статті 100 КАС України призведе до диспропорційності між застосуванням норм процесуального права та захистом прав позивача.

За наведеного вище, обставини справи свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду. Причини, з яких позивач пропустив строк звернення до суду є об'єктивними, незалежними від його волі, виникли у періоді, що включається у строк на звернення до суду із позовною заявою. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та про відмову у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 128, 160, 165 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про залишення позовної заяви Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області без розгляду - відмовити.

Клопотання представника позивача - задовольнити.

Визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом поважними.

Ухвала оскарженню не підлягає. Відповідно до ч. 6 ст. 254 КАС України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту постановлення.

Суддя./підпис/ Дмитришена Руслана Миколаївна

Копія вірна.

Суддя:

Секретар: