Справа № 818/94/17
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 р.Справа № 818/94/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09.02.2017р. по справі № 818/94/17

за позовом ОСОБА_1

до Державної казначейської служби України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області по справі № 577/4572/13-а (№ 6-а/577/108/13) та зобов'язати Державну казначейську службу України негайно перерахувати кошти на рахунок позивача за відповідним виконавчим документом, нарахувати та виплатити компенсацію за порушення строку виконання судового рішення за весь час прострочення, з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, та зобовязати подати звіт про виконання вказаного рішення суду. За результатами розгляду справи просив винести ухвалу про накладення штрафу в розмірі 300 мінімальних заробітних плат на керівника Державної казначейської служби України, стягнути на користь позивача половину вказаної суми та виплатити її.

Постановою Сумськогого окружного адміністративного суду від 09.02.2017 року по справі № 818/94/17 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання судового рішення Конотопського міськрайонного суду від 13.09.2013 року у справі № 577/4572/13-а (провадження № 6-а/577/108/13). В задоволенні інших позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач не скористався своїм правом на подання заперечень на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази та матеріали справи в їх сукупності, встановила, що постановою Конотопського міськрайонного суду від 10.11.2008 року по справі № 2а-346/2008 позовні вимоги ОСОБА_1 до Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення, третя особа Конотопське управління Державного казначейства Головного управління державного казначейства України в Сумській області про стягнення недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2008 рік у розмірі 2 095,00 грн. задоволено (а.с. 31-32).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2009 року по справі № 22-а-2942/09 скасовано постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.11.2008 року та зобовязано Конотопське міське управління праці та соціального захисту населення нарахувати та здійснити дії щодо виплати позивачу різниці між сплаченими сумами щорічної разової грошової допомоги в 2008 році та сумами, передбаченими Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 (а.с. 33-34).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2013 року по справі № 577/4572/13-а змінено спосіб виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2009 року по справі № 2а-346/08 шляхом стягнення з Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення на користь позивача недоплачену одноразову щорічну грошову допомогу як учаснику бойових дій за 2008 рік у сумі 2 095,00 грн. (а.с. 35-36).

15.10.2013 року ОСОБА_1 звернувся до Конотопського управління Державної казначейської служби України з заявою про примусове виконання виконавчого листа Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2013 року у справі № 577/4572/13-а (а.с. 7).

10.04.2014 року позивач звернувся до Державної казначейської служби України з запитом про надання інформації щодо номеру реєстрації його документів про виплату, списку черговості осіб, яким повинні виплатити заборгованість за рішеннями судів, та місця, де можна ознайомитися зі вказаними документами (а.с. 8).

Листом № 5-13/3533-6947 від 24.03.2014 року Державна казначейська служба України повідомила позивача про те, що після виконання виконавчих документів, які надійшли раніше виконавчого листа Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2013 року, відповідач здійснить заходи щодо перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 (а.с. 7 зворотній бік).

Зі змісту копії листа № 09-08/5157 від 30.12.2015 року вбачається, що Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради повідомило позивача про те, що виконати рішення суду щодо виплати вказаної допомоги Управління не має можливості, оскільки є державною установою та розпорядником коштів Державного бюджету в розмірах, визначених Законом України про Державний бюджет на відповідний рік. А також зазначило, що на даний час на цільові рахунки Управління кошти для проведення виплати щорічної разової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до рішень суду не надходили (а.с 9).

Листом № 03-12/03/17 від 03.02.2016 року Конотопське управління Державної казначейської служби України просило ОСОБА_1 повідомити про чинність та стан виконання ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2013 року у справі № 577/4572/13-а (№ 6-а/577/108/13) про зміну способу виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2009 року по справі 2а-346/08 шляхом стягнення з Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення за рахунок бюджетних призначень на користь ОСОБА_1 щорічну допомогу як учаснику бойових дій за 2008 рік у сумі 2 095,00 грн. (а.с. 10).

Рішення суду по справі № 577/4572/13-а (№ 6-а/577/108/13) не виконано, кошти позивачу не перераховано.

Не погоджуючись с такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та подав адміністративний позов.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Також вказаним Законом, крім органів державної виконавчої служби (державних виконавців та у передбачених цим Законом випадках приватних виконавців), визначено інші органи, до повноважень яких віднесено виконання рішень судів. Так, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Як встановлено ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI від 05.06.2012 року, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

На підставі ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року (далі Порядок № 845).

У відповідності до п. 2 Порядку № 845, безспірне списання операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Згідно з п. 3 Порядку № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Так, рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області залишається невиконаним, що також підтверджується листом Державної казначейської служби України № 5-13/3533-6947 від 24.03.2014 року, у якому зазначено, що виконавчий лист від 13.09.2013 року буде виконаний Державною казначейською службою України після виконання виконавчих документів, які надійшли раніше. Тобто на даний час рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області залишається невиконаним більше трьох років.

Колегія суддів зазначає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 року).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17.07.1997 року (далі Конвенція), є частиною національного законодавства. Як встановлено п. 1 ст. 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 19 Конвенції передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі.

Відповідно до ст. 46 Конвенції Високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є Сторонами.

Складовою принципу верховенства права є вимога юридичної визначеності, відповідно до якої остаточне рішення суду не може піддаватись сумніву, а також належне виконання судових рішень проти органів державної влади: «Принцип верховенства права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, який є невід'ємним аспектом всіх статей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зобов'язує державу та будь-який державний орган виконувати судові розпорядження чи рішення, ухвалені проти держави (органу)» (параграф 87 рішення Європейського Суду з прав людини «Гасан і Чеус проти Болгарії» від 26.10.2000 року).

Колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 15.10.2009 року у справі «Комнацький проти України» визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією («Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод» № ETS № 005 від 04.11.1950 року).

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини «Гордєєви і Гурбик проти України» від 17.01.2006 року зазначено, що державний орган не може довільно посилатись на брак коштів для оплати заборгованості, присудженої рішенням суду. Таким чином, відмовою протягом декількох років вжити необхідні заходи для виконання остаточних судових рішень державні органи України частково позбавили положення п. 1 ст. 6 Конвенції її корисного ефекту. Цього достатньо для того, щоб зробити висновок про те, що було порушено п. 1 ст. 6 Конвенції.

Таким чином, відповідно до правової позиції Європейського суду, у тому числі в справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005 року), якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги те, що відповідач у справі не надав жодних доказів на підтвердження своєї позиції та не довів правомірності своїх дій, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання протягом тривалого часу рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області є протиправною, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 у частині визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо невиконання судового рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2013 року у справі № 577/4572/13-а (№ 6-а/577/108/13) визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги зобовязати Державну казначейську службу України перерахувати кошти на рахунок позивача за виконавчим документом, нарахувати та виплатити компенсацію за порушення строку виконання судового рішення за весь час прострочення з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми, та вимоги зобовязати Державну казначейську службу України надати звіт про виконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2013 року у справі № 577/4572/13-а (№ 6-а/577/108/13) колегія суддів зазначає наступне.

Як визначено ч. 1 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в ч. 4 ст. 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Колегія суддів зазначає, що така компенсація виплачується разом із виплатою основної суми коштів за рішенням суду, а тому розрахунок трьох відсотків річних від несплаченої суми проводиться в момент нарахування основної суми боргу. Отже, враховуючи те, що компенсаційні виплати повинні бути перераховані на рахунок позивача одночасно з виплатою основної частини боргу, а сума коштів за виконавчим листом від 13.09.2013 року не виплачена позивачу станом на час розгляду справи, позовні вимоги в цій частині є передчасними та такими, що не можуть бути задоволені.

Крім того, позивач просить зобовязати Державну казначейську службу України надати звіт про виконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2013 року у справі № 577/4572/13-а (№ 6-а/577/108/13). З приводу даної вимоги колегія суддів наголошує, що зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, надати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення має право суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі. Як вбачається зі змісту ст. ст. 163, 207, 232 КАС України, цим правом наділені суди всіх інстанцій, якщо вони приймають постанову. Тому вимога про встановлення судового контролю за виконанням рішення від 13.09.2013 року у справі № 577/4572/13-а (№ 6-а/577/108/13) може бути розглянута Конотопським міськрайонним судом Сумської області і суд першої інстанції Сумський окружний адміністративний суд не може встановити судовий контроль за виконанням рішення іншого суду.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано виніс рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції і вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують та доказів в їх обґрунтування не надано.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09.02.2017р. по справі № 818/94/17 залишити без змін.

Стягнути з Державної казначейської служби України судовий збір у розмірі 704,00 (сімсот чотири) грн. до спеціального фонду державного бюджету України - отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 18.04.2017 р.