Справа № 810/6065/13-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року м. Київ К/800/16324/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я.

за участю: секретаря Шевчук П.О.,

представника позивача Войтенка А.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2014 у справі №810/6065/13-а за позовом Приватного підприємства «Дельта Медікел» до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., пояснення представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2014, позовні вимоги Приватного підприємства «Дельта Медікел» до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 29.10.2013 №.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Державна податкова інспекція у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області 25.03.2014 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 08.04.2014 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2014 та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 98 Конституції України, пункту 126.1 статті 126, пункту 151.1 статті 151, пункту 152.9 статті 152, підпункту 153.3.2 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України, статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державною податковою інспекцією у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток Приватного підприємства «Дельта Медікел» з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань з авансових внесків з податку на прибуток.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, а саме порушення позивачем граничного терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток - на 11 днів з граничним терміном сплати до 02.09.2013 в сумі 507802,00грн. та на 28 днів з граничним терміном сплати 01.10.2013 в сумі 1085,20грн.

За результатами перевірки Державною податковою інспекцією у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області акт від 29.10.2013 №327/1501/30634637 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.10.2013 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 50888,72грн. за платежем «авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств».

Відповідно до абзаців 1, 4, 9 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації. У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Згідно з пунктом 2 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до пункту 57.1 Податкового кодексу України, мають сплачувати у січні-лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку.

Відповідно до підпункту 153.3.1 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними статтею 152 цього Кодексу, чи ні.

Згідно з підпунктом 153.3.2 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Відповідно до підпункту 153.3.3 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України платник податку - емітент корпоративних прав, державне некорпоратизоване, казенне чи комунальне підприємство зменшує суму нарахованого податку звітного періоду на суму авансового внеску, попередньо сплаченого протягом такого звітного періоду у зв'язку з нарахуванням дивідендів згідно з підпунктом 153.3.2 цього пункту. Не дозволяється проведення зазначеного заліку з податком, передбаченим статтею 156 цього Кодексу.

Таким чином, сума визначеного платником податку на прибуток до сплати звітного податкового періоду зменшується на суму нарахованого таким платником податку авансового внеску з податку на прибуток у зв'язку з прийняттям рішення про виплату дивідендів.

Підпунктом 153.3.4 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Згідно з підпунктом 153.3.8 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України авансовий внесок із податку, сплачений у зв'язку з нарахуванням/сплатою дивідендів, є невід'ємною частиною податку на прибуток та не може розцінюватися як податок, який справляється при репатріації дивідендів (їх сплаті на користь нерезидентів).

Законом України від 04.07.2013 №403-VII, що набрав чинності 04.08.2013, до Податкового кодексу України внесено зміни, які дозволяють платникам податків враховувати сплату авансового внеску під час виплати дивідендів в оплату щомісячних авансів з податку на прибуток.

Після доповнень згідно із цим Законом до Податкового кодексу України у абзацах п'ятому та шостому пункту 57.1 статті 57 Кодексу встановлено, що на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом.

Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем у встановлені законодавством строки сплачувалися узгоджені суми авансових платежів з податку на прибуток приватних підприємств до серпня 2013.

Так, відповідно до податкової декларації з податку на прибуток за 2012 рік позивачем визначено розмір авансового внеску, що підлягатиме сплаті у 2013 році у розмірі 507802,00грн. (рядок 34 декларації).

Платіжними дорученнями сплачено: від 27.02.2013 №16793 авансовий платіж з податку на прибуток за березень 2013 року; від 28.03.2013 №17485 авансовий платіж з податку на прибуток за квітень 2013 року; від 22.05.2013 №18583 на суму 507802,00грн. авансовий платіж з податку на прибуток за травень 2013 року; від 14.06.2013 №19152 авансовий платіж з податку на прибуток за червень 2013 року; від 30.07.2013 №19855 авансовий платіж з податку на прибуток за липень 2013 року. Крім того, позивачем було перераховано до бюджету авансові внески, нараховані на суму дивідендів, а саме: платіжними дорученнями від 31.01.2013 на суму 774250,00грн. та від 05.07.2013 на суму 3100800,00грн.

Починаючи з серпня 2013 року позивач авансові внески не сплачував з огляду на наявність переплати за авансовими внесками, що виникла в результаті здійснення зазначених вище платежів (за щомісячними авансовими внесками та авансовими внесками, сплаченими при виплаті дивідендів).

При цьому, позивачем було направлено відповідачеві листи від 23.08.2013 №03-1402 та від 09.09.2013 №03-1484 з проханням зарахувати переплати за авансовими внесками з податку на прибуток, нарахованих на суму дивідендів, у рахунок авансових внесків, визначених відповідною податковою декларацією, починаючи з серпня 2013 року.

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 87.1. статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

З системного аналізу вищезазначених норм права вбачається, що Податковим кодексом України встановлено можливість погашення платниками податків грошових зобов'язань за рахунок наявної переплати з інших платежів, а реалізація такої можливості повинно здійснюватись відповідачем в автоматичному режимі, якому кореспондує обов'язок податкового органу здійснити відповідне зарахування без будь-яких додаткових дій.

З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що податковий орган як суб'єкт владних повноважень, безпосереднім обов'язком якого є контроль за правомірністю нарахування та сплати податків і зборів суб'єктами господарювання, безпідставно не зарахував позивачу зазначену вище переплату в рахунок щомісячних авансових внесків з податку на прибуток підприємств.

Враховуючи викладене, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, та частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2014 у справі №810/6065/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ І.Я. Олендер