Справа № 686/5520/17
Суддя: Продан Б. Г.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/5520/17
ПОСТАНОВА

18 квітня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді - Продана Б.Г., при секретарі Боднар А.П.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому

про визнання дій протиправними, стягнення коштів та зобов'язання утриматися від вчинення дій щодо утримання податку,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій протиправними, стягнення коштів та зобов'язання утриматися від вчинення дій щодо утримання податку.

Позивач зазначає, що Рішенням управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому №3200 від 23.09.2016 йому як судді у відставці, з урахуванням того, що він є учасником бойових дій, було призначене щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 22258,95 грн., яке за вересень, жовтень та листопад 2016 року виплачувалося без утримання податку.Однак починаючи з грудня 2016 року із суми його щомісячного довічного грошового утримання, що перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого на 1 січня звітного податкового року, відповідач справляє податок на доходи з фізичних осіб в розмірі 18%.

З таким рішенням Управління ПФУ у м. Хмельницькому позивач не погоджується, просить дії відповідача, які полягають в утриманні податку із суми його щомісячного довічного грошового утримання, що перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого на 1 січня звітного податкового року, визнати протиправними.Стягнути з управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому як податкового агента на його користь суму незаконно утриманого податку з мого щомісячного довічного грошового утримання на час розгляду справи.Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому утриматися в подальшому від нарахування, утримання та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб з його щомісячного довічного грошового утримання.

В судовому засіданні позивач не з'явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові та просить їх задоволити.

Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що з 1 вересня 2015 року набрав чинності Закон України від 17 липня 2015 року №653-ХІІІ «Про внесення зміни до статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування пенсій інвалідів війни та деяких інших категорій осіб», відповідно до якого п.п. 164.2.19. п. 164.2. ст. 164 Кодексу доповнено абзацом другим такого змісту «Положення цього пункту не застосовуються до пенсій, призначених учасникам бойових дій у період Другої світової війни, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від22.10.1993 року (далі - Закон). Враховуючи зазначене, з 01.09.2015 року не підлягають оподаткуванню суми пенсій, призначені учасникам бойових дій у період Другої світової війни, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність ст.10 Закону. Водночас, суми щомісячного грошового утримання, призначені учасникам бойових дій у період Другої світової війни, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність ст. 10 Закону підлягають оподаткуванню на загальних підставах.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій» №1411-VIII від 02.06.2016 року, який набрав чинності з 01.07.2016 року, внесено зміни до підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 та пункту 167.4 статті 167 Податкового кодексу України. Відповідно до цього закону до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Оскільки розмір щомісячного грошового утримання позивача перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, встановлений на 01 січня звітного податкового року, то з ОСОБА_1 правомірно справляється податок у розмірі 18% від суми, яка перевищує 10 740,00 грн., тому дії Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому є правомірними. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що з 23.09.2016 позивачу, як судді у відставці, з урахуванням того, що він є учасником бойових дій, було призначене щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 22258,95 грн., яке за вересень, жовтень та листопад 2016 року виплачувалося без утримання податку.Однак починаючи з грудня 2016 року із суми його щомісячного довічного грошового утримання, що перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого на 1 січня звітного податкового року, відповідач справляє податок на доходи з фізичних осіб в розмірі 18%.

Відповідно до ст.43 Закону України «Про статус суддів» №2863-Х1І від 15 грудня 1992 року, на підставі якого позивач набув право на відставку 27.11.2005, за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканості та соціального захисту, як і до виходу у відставку. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічні права суддів у відставці були закріплені у первинній редакції Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-УІ.

Гарантії того, що пенсії не підлягають оподаткуванню, закріплено у чинному й на теперішній час Законі України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року N 1788-Х11, зокрема у частині 4 статті 8 цього Закону. Пунктом 165.1. Податкового кодексу України у первинній редакції (від 02.12.2010) також було встановлено, що «до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи:165.1.1 (...), у тому числі (але не виключно): (...е) сума пенсій або щомісячного довічного грошового утримання,отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, а також з іноземних джерел, (...).»

Частиною 3 статті 11 Закону України «Про статус суддів» №2863-ХІІ від 15 грудня 1992 року було встановлено, що гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України.

У ст.22 Конституції України закріплено конституційну гарантію, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Заборона звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод суддів, як гарантій їх незалежності, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів також передбачалася у частині 8 статті 14 Закону України «Про судоустрій України» №3018-111 від 07.02.2002, частині 6 статті 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-УІ від 07.07.2010. Таку заборону встановлено і частиною 7 статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402- VIII від 02.06.2016.

За імперативними приписами Основного Закону України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи (ст.58). Більше того, відповідно до частини другої статті 64 Основного Закону права і свободи, передбачені статтею 58 Конституції України, не можуть бути обмежені навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

За змістом наведених вимог закону та рішень Конституційного Суду України, право на відставку та звільнення від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання позивач набув ще 27.11.2005 (що підтверджується постановою Хмельницького міськрайонного суду від 21.08.2006).

Правовідносини по пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення. (Правова позиція з нього приводу викладена у постанові ВС України від 10.02.2015 у справі №21-630а14)

Законом № 653-VI11 від 17.07.2015 пункт 164.2 статті 164 який доповнено пунктом 164.2.19, що був доповнений новим абзацом, яким (в редакції Закону № 141 1-V11I від 02.06.2016) встановлено, що положення цього підпункту не застосовується до пенсій, призначених учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; а не тільки «учасникам бойових дій у період Другої світової війни», як зазначено у листі відповідача №963/в-12 від 14.12.2016 року та доданих до матеріалів справи запереченнях.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551 -XII від 22.10.1993 учасникам бойових дій надаються такі пільги: (...) 18) зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства; (...).

Учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність» (ч.4 ст.12 Закону №3551-XII від 22.10.1993).

Згідно із статтею 4 Податкового кодексу України одним з принципів, на яких ґрунтується податкове законодавство України, є презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (підпункт.4.1.4. пункту 4.1.).

Крім того, остаточним рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України», визнано порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема й у зв'язку з тим, що: відповідне національне законодавство не було чітким та узгодженим і, таким чином, не відповідало вимозі «якості» закону та не забезпечувало адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; національними органами не було дотримано вимогизаконодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника - платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

За приписами ж ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ( 995 004) та практику Суду як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Складовою верховенства права є принцип правової визначеності, основу якого утворює ідея передбачуваності (очікуваності) суб'єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам. Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації й правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22 вересня 2005 року N 5- рп/2005, від 29 червня 2010 року N 17-ргі/2010, від 22 грудня 2010 року N 23- рп/2010, від 11 жовтня 2011 року N 10-рп/201 1).

Згідно зі ст.126 Конституції України незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці (п.2.2. рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці).

У пункті 3 цього рішення також зазначено, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та прав громадян на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже суперечить статті 55 Конституції України.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що дії Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому які полягають в утриманні податку із суми щомісячного довічного грошового утримання позивача, що перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого на 1 січня звітного податкового року слід визнати протиправними. Стягнути з управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому як податкового агента на користь позивача суму утриманого податку з щомісячного довічного грошового утримання позивача відповідно до довідки в розмірі 15 882,92 грн. Та зобов'язати управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому утриматися в подальшому від нарахування, утримання та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб з щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 до набрання постановою суду законної сили.

Керуючись ст.ст. 9, 71, 160-163, 183-2, 256 КАС України, ч. 1 ст. 8, 19, ч. 3 ст. 22, ч. 1 ст. 58, 126 Конституції України, ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Податковим кодексом України,суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій протиправними, стягнення коштів та зобов'язання утриматися від вчинення дій щодо утримання податку - задоволити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому які полягають в утриманні податку із суми щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1, що перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого на 1 січня звітного податкового року - протиправними.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому як податкового агента на користь ОСОБА_1 суму утриманого податку з щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 15 882,92 грн.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому утриматися в подальшому від нарахування, утримання та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб з щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 до набрання постановою суду законної сили.

На постанову суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення постанови суду.

Суддя