Справа № 576/601/17-а
Суддя: Мазур С. А.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 576/601/17-а
Провадження № 2-а/576/34/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Мазура С.А.,

за участю секретаря Пугач В.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2017 року до Глухівського міськрайонного суду Сумської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - Позивач) до Міністерства Оборони України (далі - Відповідач) про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, в якій останній просить визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення йому одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням інвалідності ІІІ групи, внаслідок поранення, отриманого під час виконання обовязків військової служби, в країнах де велися бойові дії, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року «Про затвердження Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва)» чи інвалідності, військовослужбовців, військовозобовязаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» та статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобовязати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу на його користь відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року «Про затвердження Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва)» чи інвалідності, військовослужбовців, військовозобовязаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» (далі Порядок 499) у розмірі 27-місячного грошового забезпечення.

В обґрунтування позову зазначає, що з 29 червня 1984 року по 27 квітня 1986 року проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій на території Демократичної республіки Афганістан, де отримав множинне вогнепальне осколкове поранення правої гомілки та плеча, внаслідок чого йому була встановлена інвалідність ІІІ групи.

Відповідно до закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги.

У червні 2016 року він отримав витяг із протоколу засідання комісії з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги № 42 від 03 червня 2016 року у якому комісія дійшла висновку про необхідність направлення на доопрацювання документів, поданих на розгляд особами з числа колишніх військовослужбовців, яким установлена інвалідність до 01 січня 2014 року, оскільки в наданих документах не має підтверджень настання інвалідності під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби, як це передбачено підпунктом 4 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499.

Вважає такі дії Відповідача протиправними, що не відповідають вимогам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку 499 тому просить суд задовольнити позовну заяву.

В судове засідання позивач не зявився, проте надав до суду заяву про слухання справи без його участі.

Відповідач в судове засідання представника не направив, проте подав через представника клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у звязку з пропуском позивачем встановленого строку звернення до адміністративного суду, а також письмові заперечення в яких просить суд відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки Міністерство оборони України за зверненням позивача не приймало остаточного рішення про виплату йому одноразової грошової допомоги, його заява не розглянута і рішення з цього питання Відповідачем не приймалось.

В судовому засіданні 20.04.2017 року судом ухвалено призначити розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі ч.6 ст.128 КАС України.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, а також подане клопотання Відповідача про залишення позовної заяви без розгляду суд приходить до наступного.

Згідно з частиною першою статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно пункту 4 частини першої статті 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Частиною першою статті 99 КАС України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно до частини другої цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З позовної заяви, підписаної безпосередньо позивачем вбачається, що про прийняте рішення Відповідача з приводу поданої ним заяви про виплату одноразової грошової допомоги він дізнався в червні 2016 року, проте з позовною заявою звернувся до суду в квітні 2017 року, тобто поза межами строку звернення до суду у відповідності до норм статті 99 КАС України.

Слід зауважити, що правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом, і тому можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Тобто, внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача наступають негативні юридичні наслідки.

Встановлення строків звернення до суду законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасної реалізації ними права на судовий захист. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознаки стабільності.

Частиною першою статті 102 КАС України передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається з адміністративним позовом та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

До того ж, слід зазначити, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення у справах "Девеер проти Бельгії", "Голдер проти Сполученого Королівства").

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (рішення у справі "Ілхан проти Туреччини").

Позивач при предявлені адміністративного позову не клопоче перед судом щодо поновлення йому строку звернення до суду, і при цьому не зазначає чому він його пропустив, та не надає суду беззаперечних, документальних, переконливих доказів, які б свідчили, що причини пропуску ним строку на звернення до суду в проміжок часу такої тривалості мають обєктивний та незалежний від позивача характер, за таких обставин, вважаю, що не має ніяких законних підстав вирішити питання про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду із позовними вимогам про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії Міністерство оборони України.

За приписами статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, у разі якщо її подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

На підставі аналізу діючого законодавства України, практики Європейського суду з прав людини, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку щодо відсутності підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення позивача до адміністративного суду із позовом до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, у зв'язку із чим позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Слід розяснити позивачу, що він має право на звернення до адміністративного суду в загальному порядку після усунення підстав, з яких заява залишена без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 99, 100, 102, 155 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали через суд першої інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: С.А. Мазур