Справа № 826/9041/14
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року м. Київ К/800/68056/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Стрелець Т.Г.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_4 в Окружному адміністративному суді міста Києва пред'явив позов до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що він, як вкладник ліквідованого АБ "Банк регіонального розвитку", відповідно до рішення Фонду про збільшення розміру відшкодування коштів за вкладами має право на отримання доплати у сумі 50000 грн. до раніше отриманого відшкодування коштів за рахунком банківського вкладу.

Просив:

- визнати протиправною відмову Фонду у задоволенні заяви від 30 травня 2014 року про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом в АБ "Банк регіонального розвитку" в сумі 50000,00 грн.;

- зобов'язати Фонд задовольнити заяву від 30 травня 2014 року про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом в АБ "Банк регіонального розвитку" в сумі 50000,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду від 11 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до договору банківського рахунку від 28 січня 2009 року, укладеного між АБ "Банк регіонального розвитку" та ОСОБА_4, останнім на відкритий рахунок внесено кошти в сумі 505 342,47 грн.

Згідно з постановою Правління Національного банку України від 02 грудня 2009 року № 713 з 07 грудня 2009 року відкликана банківська ліцензія у АБ "Банк регіонального розвитку" та ініційована процедура ліквідації банку.

На підставі вимоги до АБ "Банк регіонального розвитку" ОСОБА_4 просив визнати його кредитором у сумі 200099, 84 грн. та у сумі 19336,23 грн. на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 серпня 2009 року.

Листом АБ "Банк регіонального розвитку" від 09 лютого 2010 року № 11/324 позивача повідомлено про те, що за результатом розгляду Комісією з розгляду заяв кредиторів його вимоги були включені до реєстру кредиторів банку частково в сумі 50090, 00 грн. Також вказано, що відповідно до статті 96 Закону України "Про банки і банківську діяльність" від 07 грудня 200 року № 2121-III його вимоги віднесено до четвертої черги реєстру кредиторів і будуть задовольнятися в установленому порядку після повного погашення вимог кредиторів попередніх черг, кошти в сумі 19 336,23 грн. віднесені до сьомої черги реєстру кредиторів.

За рахунок коштів Фонду позивачем отримано 150 000 грн.

Посилаючись на рішення Адміністративної ради Фонду від 21 серпня 2012 року № 27 "Про збільшення розміру відшкодування коштів за вкладами", 16 травня 2014 року та 30 травня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Фонду із заявами щодо виплати коштів за вкладом у сумі 50 000 грн.

Листами від 22 травня 2014 року № 09-036-2854/14 та від 06 червня 2014 року Фонд повідомив його про відсутність правових підстав для задоволення його заяв з підстав пропуску строку звернення, який закінчився 31 грудня 2012 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з обґрунтованості відмови Фонду у виплаті позивачу недоотриманого відшкодування за вкладом, посилаючись на пропуск ним без поважних причин строку звернення з відповідною заявою.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ініційована до набрання чинності цим Законом процедура ліквідації банку здійснюється відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються Законом України від 20 вересня 2001 року № 2740-III "Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон № 2740-III), яким встановлюються засади функціонування Фонду, порядок відшкодування вкладів вкладникам учасників (тимчасових учасників) Фонду, а також регулюються відносини між Фондом, Кабінетом Міністрів України та Національним банком України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Закону № 2740-III Фонд гарантує кожному вкладнику учасника (тимчасового учасника) Фонду та санаційного банку відшкодування коштів за його вкладами, включаючи відсотки, в розмірі вкладів на день настання недоступності вкладів, але не більше 150 000 гривень по вкладах у кожному із таких учасників. Зазначений розмір відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, за рахунок коштів Фонду може бути збільшено за рішенням адміністративної ради Фонду залежно від тенденцій розвитку ринку ресурсів, залучених від вкладників учасниками (тимчасовими учасниками) Фонду.

Рішенням адміністративної ради Фонду від 21 серпня 2012 року № 27 "Про збільшення розміру відшкодування коштів за вкладами", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 серпня 2012 року за № 1452/21764, збільшено розмір гарантованої суми до 200 000 грн. Це рішення поширено на вкладників ряду банків, що перебували в стадії ліквідації на день його прийняття, в тому числі і для вкладників АБ АБ "Банк регіонального розвитку". Також ним передбачалося право звернення до Фонду за отриманням відшкодування, виходячи із збільшеної граничної суми відшкодування (200 000 грн.) до 31 грудня 2012 року.

Офіційне опублікування вказаного рішення було здійснено в "Офіційному віснику України" від 17 вересня 2012 року № 68 та в газеті "Голос України" від 08 вересня 2012 року № 168.

У статті 30 та частині п'ятій статті 32 Закону № 2740-III передбачено, що вкладники набувають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в грошовій одиниці України з дня настання недоступності вкладів.

Відшкодування за вкладами можуть сплачуватися іншим особам згідно з законодавством України (за довіреністю, заповітом тощо). Строк позовної давності по зверненнях вкладників становить три роки.

Враховуючи, що постановою Правління Національного банку України від 02 грудня 2009 року № 713 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації АК "Банк регіонального розвитку" з 07 грудня 2009 року, а неможливість одержання вкладу вкладником виникає з дня призначення ліквідатора учасника (тимчасового учасника) Фонду, днем виникнення недоступності вкладу є 07 грудня 2009 року.

Відповідно до пунктів 4, 9 чинного на час виникнення спірних правовідносин Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, затвердженого рішенням Адміністративної ради Фонду від 12 лютого 2002 року № 2, Фонд гарантує кожному вкладнику учасника (тимчасового учасника) Фонду відшкодування коштів за його вкладами, включаючи відсотки, в розмірі вкладів на день настання недоступності вкладів, але не більше визначеної законодавством гарантованої суми за вкладами у кожному із таких учасників. Зазначений розмір відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, за рахунок коштів Фонду може бути збільшено за рішенням адміністративної ради Фонду залежно від тенденцій розвитку ринку ресурсів, залучених від вкладників учасниками (тимчасовими учасниками) Фонду.

Виплата гарантованої суми відшкодування через визначені банки-агенти здійснюється протягом трьох місяців з дня недоступності вкладів. У разі ліквідації системоутворюючого банку цей строк може бути продовжено до шести місяців.

Таким чином, з урахуванням строків давності, право позивача на звернення вимог до Фонду виникло 07 грудня 2009 року і було припинено 31 грудня 2012 року.

Між тим, ОСОБА_4 не надано доказів на підтвердження звернення до Фонду у встановлений строк, а також поважності причин його пропуску.

З урахуванням викладеного є правомірною відмова Фонду у виплаті ОСОБА_4 відшкодування за вкладом згідно заяви від 30 травня 2014 року.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову, а суд апеляційної інстанції обґрунтовано залишив його рішення в законній силі.

Оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

На підставі наведеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії - без зміни.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г