Справа № 348/2187/16-а
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 р. Справа № 876/4270/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Обрізка І. М.;

за участю секретаря судового засідання Мацьків М. С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2016 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо обчислення страхового стажу позивача за період роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі без врахування права на пільгове обчислення стажу за роботу в таких районах; визнання неправомірними дій ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо не зарахування стажу роботи та заробітної плати при обчисленні пенсії; зобовязання ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок трудового стажу позивача в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців) за період роботи з 03.03.1977 року по 14.06.1978 року, з 19.06.1978 року по 15.06.1982 року та з 18.06.1982 року по 05,11.1990 року за стаж роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі, виплатити недоотримані позивачем суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникненню обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин; зобов'язання ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок пенсії позивачу, зарахувавши до страхового стажу період роботи в ДКП «ОСОБА_1 Водоканал» з 01.08.2005 року по 30.04.2006 року та в ОСОБА_1 виробничо-житловому ремонтно-експлуатаційному підприємстві з 01.08.2007 року по 31.10.2008 року та зарахувати заробітну плату за даний період роботи і виплатити недоотримані нею суми пенсії, виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо обчислення страхового стажу ОСОБА_2 за період її роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі без врахування права на пільгове обчислення стажу за роботу в таких районах. Зобовязано Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з 26.03.2016 р. здійснити перерахунок трудового стажу ОСОБА_2 в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців) за період її роботи з 03.03.1977 року по 14.06.1978 року, з 19.06.1978 року по 15.06.1982 року та з 18.06.1982 року по 05.11.1990 року як трудовий стаж, вироблений в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, виплатити недоотримані нею суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем ОСОБА_1 об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 13 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою про зарахування їй стажу в пільговому обчисленні, а саме один з половиною рік за один рік роботи в місцевості прирівняні до районів Крайньої Півночі, а також зарахування до її стажу та заробітної плати період роботи в ДКП «ОСОБА_1 Водоканал» з 01.08.2005 року по 30.04.2006 року та в ОСОБА_1 виробничо-житловому ремонтно-експлуатаційному підприємстві з 01.08.2007 року по 31.10.2008 року.

ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 26.09.2016 року № 241/Т-15 позивачу відмовлено в пільговому обчисленні стажу на підприємствах, що знаходилися в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, у зв'язку із відсутністю відомостей про укладання строкових трудових договорів по роботі у районах Крайньої Півночі а також у звязку з не можливістю зарахувати до страхового стажу спірних періодів в ДКП «ОСОБА_1 Водоканал» та в ОСОБА_1 виробничо-житловому ремонтно-експлуатаційному підприємстві, оскільки відсутня сплата страхових внесків до Пенсійного фонду.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером і перебуває на обліку в ОСОБА_1 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, де з 21.07.2005 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Щодо трудового стажу позивача, то встановлено, що з 03 березня 1977 року ОСОБА_2 прийнято на роботу машиністом по пранню білизни в Житлово-комунальну контору Нафтогазовидобувного управління «Правдинськнафта», з 15 липня 1977 року переведено покоївкою в готель, з 15 листопада 1977 року Житлово-комунальна контора Нафтогазовидобувного управління «Правдинськнафта» перейменована в Пойковську житлово-комунальну кантору виробничого об'єднання «Юганськнафта».

З 14 червня 1978 року ОСОБА_2 звільнено (наказ від 14.06.1978 року № 25-к), з 19 червня 1978 року по 15 червня 1982 року позивач працювала прибиральницею складських приміщень в Пойківське управління технологічного транспорту № 1 Виробничого об'єднання «Юганськнафтогаз ».

З 18 червня 1982 року позивача прийнято на посаду касира в Пойківське спеціалізоване будівельне управління, з 26 жовтня 1987 року переведено на посаду бухгалтера, з 02 квітня 1990 року по 05 листопада 1990 року вона працювала на посаді заступника головного бухгалтера в Пойківському спеціалізованому будівельному управлінні.

Вищевказані підприємства знаходилися в м. Нафтоюганськ Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Тюменської області. Тобто, населений пункт, в якому вона працювала, відповідно до Указу Президіуму Верховної Ради СРСР від 10 лютого 196 № 148 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі в місцевостях,прирівняних до районів Крайньої Півночі» і відповідно до Перелік районів Крайньої Півночі та місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР, як в редакції від 10 листопада 196 року № 1020, так і в новій редакції від 03 січня 1983 року № 12 відносяться до місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі.

Весь стаж роботи на вищевказаних підприємствах підтверджується відповідними записами у її трудовій книжці з посиланням на дату та номер наказів про прийняття, переведення, звільнення та записом про місцезнаходження підприємств, на яких позивач виконувала роботи.

Листом управління від 26.09.2016 року № 241/Т-15 позивачу відмовлено в пільговому обчисленні стажу на підприємствах, що знаходилися в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, у зв'язку із відсутністю відомостей про укладання строкових трудових договорів по роботі у районах Крайньої Півночі.

Однак відповідач при обчисленні страхового стажу не врахував того, що позивач має право на пільгове обчислення стажу за час роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі і відмовив йому у зарахуванні стажу як пільговий, а саме один з половиною рік за один рік роботи у районах Крайньої Півночі та місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі. Крім того, при призначенні пенсії відповідач не врахував до її заробітної плати районних коефіцієнтів та північних надбавок.

Згідно з п. 5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Цим же пунктом передбачено тимчасово, до ухвалення відповідного закону, період роботи до 01.01.1991 р. в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним до 01.01.1991р.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, встановлено указами Президії Верховної Ради СРСР від 01.08.1945р. «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі», від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26.09.1967р. «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затв. постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967р.

Відповідно до Указу від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР № 148 від 10.02.1960р. «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967р. «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Указом від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість обєднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

П.п.«д» п.5 вказаного Указу передбачає, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працювала у спірні періоди на постійній основі повний робочий день повні робочі тижні, що підтверджується архівними довідками та записами в трудовій книжці на її імя (а.с. 7-9, 11-14).

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що на позивача, який працював на постійній осгнові в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені ст.ст.14 Указу від 10 лютого 1960 року,та додаткові пільги, передбачені ст.5, зокрема, зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 27 жовтня 2015 року у справі №338/1079/14-а та від 02 грудня 2015 року у справі №338/357/15-а, а в силу вимог ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Разом з тим, в частині позовних вимог щодо зобов'язання здійснення обчислення пільгового страхового стажу в районах Крайньої Півночі, то такі підлягають до задоволення, починаючи з 26.03.2016 року.

В судовому засіданні встановлено також що ДКП ОСОБА_1 «Водоканал» з 01.08.2005 року по 30.04.2006 року та ОСОБА_1 ВЖРЕП з 01.08.2007 року по 31.10.2008 року не сплачували страхові внески до Пенсійного фонду України, за таких обставин підстав для зарахування стажу роботи у вищезазначених підприємствах позивачу не має.

Відтак, судом першої інстанції вірно вказано, що наявні всі підстави для перерахунку пенсії позивача з врахуванням пільгового стажу за періоди його роботи в місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі у кратному розмірі за період з 03.03.1977 року по 14.06.1978 року, з 19.06.1978 року по 15.06.1982 року та з 18.06.1982 року по 05.11.1990 року.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний звязок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 41, 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2017 року в справі № 348/2187/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Р. В. Кухтей

ОСОБА_3

Ухвалу складено в повному обсязі 21 квітня 2017 року.