Справа № 826/15826/16
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про визнання рішення неправомірним та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач) про визнання неправомірним рішення від 30.08.2016 р. № 4600/02-121 та зобов'язання відповідача внести зміни до актового запису цивільного стану від 01.08.2015 р. № 1739, вказавши згідно волі матері, батьком дитини - ОСОБА_3, а по батькові дитини, згідно національних традицій - ОСОБА_4.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову, так як, на думку апелянта, оскаржувана постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.08.2015 р. позивач зареєструвала народження свого сина у відділі РАЦС Оболонського району м. Києва як одинока мати згідно ст. 135 Сімейного кодексу України.

Власне ім'я та по батькові батька дитини в актовому записі в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про народження та свідоцтві про народження дитини було записано за вказівкою матері.

30.08.2016 р. позивач звернулася до відділу РАЦС Дарницького району м. Києва із заявою про внесення змін до актового запису про народження її сина, складеного РАЦС Оболонського району м. Києва від 01.08.2015 р. № 1739, в якій просила змінити відомості про батька дитини та, відповідно, по батькові дитини.

Рішенням РАЦС Дарницького району м. Києва від 30.08.2016 р. № 4600/02-121 позивачу було відмовлено в задоволенні її вимог з тих підстав, що вона використала своє право на реєстрацію народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, записавши батьком дитини «ОСОБА_4».

Вважаючи зазначене рішення неправомірним, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства і в даному випадку відсутні правові підстави для внесення змін про батька дитини і, як наслідок, для зміни по батькові дитини.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Сімейним кодексом України (далі - СК України), Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. № 2398-VI (далі - Закон № 2398-VI), наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» (далі - Правила № 96/5).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 28 ЦК України передбачено, що ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

У ч. 1 ст. 135 СК України закріплено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Частиною 1 статті 13 Закону передбачено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

У п. 2.13 Правил № 96/5 визначено, що Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду; висновок районного, районного у містах, міський (міст обласного значення), міськрайонного, міжрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції або дипломатичного представництва чи консульської установи України; заява про визнання батьківства; заява матері, яка не перебуває у шлюбі, опікуна, піклувальника або самої повнолітньої особи щодо внесення відомостей про батька дитини, якщо вони не зазначені в актовому записі про народження відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України; заява дружини або чоловіка, які зберегли дошлюбні прізвища, про обрання прізвища одного з них як спільного прізвища або про приєднання до свого прізвища прізвища другого з подружжя згідно із статтею 53 Сімейного кодексу України за формою, наведеною в додатку 4; заява про зміну прізвища малолітньої дитини обох батьків у разі зміни прізвища одного з них та згода дитини, яка досягла семи років, згідно з частиною третьою статті 148 Сімейного кодексу України за формою, наведеною в додатку 5; заява про зміну прізвища малолітньої дитини обох батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, та згода дитини віком від семи до чотирнадцяти років, якій при державній реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, згідно з частиною четвертою статті 148 Сімейного кодексу України за формою, наведеною в додатку 5; актовий запис про зміну імені. Цей актовий запис є підставою: для зміни прізвища батьків в актовому записі про народження малолітніх дітей у разі зміни їх прізвища з дотриманням вимог статті 148 Сімейного кодексу України; для зміни імені батька та по батькові дитини в актовому записі про народження малолітньої дитини у разі подання батьками заяви про зміну по батькові дитини. актовий запис про шлюб та розірвання шлюбу. Ці актові записи є підставою для зміни прізвищ батьків (одного з них) в актовому записі про народження малолітньої дитини при умові одночасної зміни прізвища дитини; рішення органу опіки та піклування, оформлене розпорядженням районної державної адміністрації чи рішенням виконавчого комітету про зміну прізвища малолітньої дитини відповідно до частини п'ятої статті 148 Сімейного кодексу України. Внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України.

Пунктом 2.12 Правил № 96/5 передбачено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що вирішення питання про зміну відомостей про батька дитини та про дитину належить до повноважень органів реєстрації актів цивільного стану, які ними реалізуються на підставі відповідної заяви, зокрема матері дитини.

При цьому, слід враховувати, що законодавством регламентовано чіткий та послідовний порядок розгляду заяв про внесення змін до актового запису, який передбачає складання органом реєстрації, який розглядає заяву, відповідного вмотивованого висновку.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що 30.08.2016 р. позивач звернулася до відповідача в порядку, визначеному Правилами № 96/5, із заявою про внесення змін до актового запису про народження її дитини.

Однак, зазначена заява не була розглянута відповідачем згідно з Правилами № 96/5 і висновок, як того вимагає п. 2.12 вказаних Правил, відповідачем не складався, що підтверджено самим представником відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Лукяненко Т.В., а натомість відповідачем складено рішення від 30.08.2016 р. № 4600/02-121.

Більш того, представник відповідача стверджувала, що подана позивачем заява була розглянута відділом в порядку Закону України «Про звернення громадян», а не за Правилами № 96/5.

Водночас, слід зазначити, що вказаний Закон взагалі не поширюється на виниклі між сторонами правовідносини та, у відповідності до його преамбули та статті 1, має зовсім іншу сферу застосування - регулює питання реалізації громадянами свого права на звернення до відповідних органів із пропозиціями, заявами, скаргами, клопотаннями, запитами з метою отримання відповідних відомостей та/або участі в управлінні державними і громадськими справами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем при розгляді заяви позивача було порушено законодавчо визначену процедуру і фактично така заява взагалі не була розглянута і вирішена за правилами вищевказаного спеціального нормативно-правового акту, а отже рішення від 30.08.2016 р. № 4600/02-121, яке було прийнято відповідачем за заявою позивача в порядку, як стверджує представник відповідача, Закону України «Про звернення громадян», порушує право позивача на належне урядування та є неправомірним.

Приходячи до такого висновку апеляційний суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про визнання неправомірним оскаржуваного рішення відповідача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 162 КАС України, вважає, що для повного і всебічного захисту прав позивача необхідним є вийти за межі позовних вимог та скасувати вищевказане рішення відділу реєстрації від 30.08.2016 р. № 4600/02-121 і для відновлення порушеного права ОСОБА_2 - зобов'язати відповідача повторно розглянути її заяву від 30.08.2016 р. про внесення змін до актового запису про народження її сина, складеного РАЦС Оболонського району м. Києва від 01.08.2015 р. № 1739 в порядку, визначеному законодавством, з урахуванням висновків суду.

Разом з тим, щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача внести зміни до актового запису цивільного стану від 01.08.2015 р. № 1739 апеляційний суд зазначає, що такі позовні вимоги на стадії виниклих між сторонами правовідносин є передчасними, оскільки, як було встановлено вище, заява позивача про внесення змін до актового запису цивільного стану так і не була розглянута в порядку, визначеному чинним законодавством, а отже, відповідачем не реалізовані його дискреційні повноваження з цього питання.

Водночас, згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № 11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що адміністративний позов в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача внести зміни до актового запису цивільного стану від 01.08.2015 р. № 1739, вказавши згідно волі матері, батьком дитини - ОСОБА_3, а по батькові дитини, згідно національних традицій - ОСОБА_4, задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, відповідно до вимог ст. 86 КАС України, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року - скасуванню, адміністративний позов - задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про визнання рішення неправомірним та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 30.08.2016 р. № 4600/02-121.

Зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 30.08.2016 р. про внесення змін до актового запису про народження її сина, складеного РАЦС Оболонського району м. Києва від 01.08.2015 р. № 1739 в порядку, визначеному законодавством.

В задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 24 квітня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.