Справа № 184/550/17
Суддя: Малашина Ю. Б.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/550/17
Номер провадження 2-а/184/63/17
П О С Т А Н О В А

21.04.2017м. Покров

Суддя Орджонікідзевського міського суду Малашина Ю.Б., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо виплати щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо невиплати йому у 2016 році, як учаснику бойових дій, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, протиправною; зобов'язати Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням проведених виплат.

Свої вимоги мотивував тим, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені чинним законодавством України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. В ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» зазначено, що у 2016 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року 1074 гривні, з 1 травня 1130 гривень, з 1 грудня 1247 гривень.

Будь-яких змін до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» не вносилось, а тому щорічну разову грошову допомогу, як учаснику бойових дій, слід сплачувати у повному обсязі. Він повинен був отримати до 05 травня 2016 року 5650 грн., однак йому виплатили 920 грн. Дана сума є значно меншою, ніж встановлена статтею вказаного вище Закону. Недоплачена щорічна разова грошова допомога як учаснику бойових дій за 2016 рік становить 4730 грн.

Звернувшись до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації в листопаді 2016 році з відповідною заявою щодо перерахунку щорічної разової грошової допомоги, отримав відповідь, де вказано, що ним отримано грошову допомогу у розмірі 920 гривень згідно чинного законодавства та відмовлено в перерахунку, тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-ти місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Справа розглядається в скороченому проваджені на підставі наявних матеріалів. Від відповідача заперечення на адміністративний позов не надійшли у встановлений КАС України строк.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується Посвідченням серії МВ №047059 від 28.12.2015 року, виданим Головним управлінням Національної гвардії України та користується пільгами, встановленими законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачу у 2016 році була виплачена грошова допомога до 5 травня у розмірі 920 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ пунктом 26 якого встановлено, що норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" визначено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" проводиться учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків у розмірі 920 гривень.

Вказані положення Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ неконституційними не визнавались, положення постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 є також чинними.

Крім того, Конституційний Суд України рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Також, рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім того, судом враховано, що відповідно до ст.2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складаються з цього Закону та інших актів законодавства України, а отже у Департаменту були всі правові підстави для застосування змін у законодавстві, передбачені іншими законами, з питань соціального забезпечення учасника бойових дій.

При вирішенні даного адміністративного спору, суд виходить також із того, що позивачу не було скасовано чи звужено його права, оскільки статус учасника бойових дій він набув 28.12.2015 р., а отже, виплата йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік була здійснена вперше.

Таким чином, призначаючи та виплачуючи позивачу грошову допомогу у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141, відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, суд вважає безпідставним посилання позивача на рішення Судової палати з розгляду адміністративних справ Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року, з огляду на те, що висновок, викладений у вказаному рішенні, стосується виплати щорічної разової грошової допомоги у 2014 році, коли у період з січня по серпень 2014 року законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ не було надано право Кабінету Міністрів України змінювати розміри вказаної виплати, тобто не стосується спірних правовідносин.

Оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат, то понесені судові витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету України, у відповідності до положень ч. 5 ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 158 - 163, 183-2, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо виплати щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі але не були присутні під час проголошення постанови суду, протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_2