Справа № 522/4141/17
Суддя: Кічмаренко С. М.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/4141/17
Провадження№ 2а/522/1249/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого-судді - Кічмаренка С.М.,

за участю секретаря - Стогнієнко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, по якому просить суд визнати неправомірними дії та рішення управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 13.12.2016 №480 щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку призначеної пенсії за вислугою років на підставі довідки прокуратури Одеської області від 05.12.2016 №85. Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси здійснити перерахунок ОСОБА_1 призначеної пенсії з 01.08.2016 відповіднодост.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону від 01.01.2007 року в розмірі 90% від середнього заробітку на підставі наданих документів та довідки, виданої прокуратурою Одеської області від 05.12.2016 №85. Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси витрати на оплату судового збору в сумі 640 грн. Допустити негайне виконання рішення суду стосовно проведення управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси перерахунку пенсії ОСОБА_1 в межах одного місяця з урахуванням складових заробітної плати відповідно до довідки прокуратури Одеської області від 05.12.2016 №85 виходячи з розміру 90% посадового окладу.

До суду надійшли заперечення проти позову від Управління Пенсійного фонду України, в яких відповідач посилається на те, що позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію згідно Закону України « Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

З лютого 1988 по вересень 2003 року ОСОБА_1, працював в органах прокуратури Одеської області на посадах слідчого прокуратури та прокурора.

12.12.2016 року позивач подав до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси заяву № 7179 та додану до неї довідку про заробітну плату № 85 від 05.12.2016 року, видану Прокуратурою Одеської області щодо перерахунку пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України « Про прокуратуру».

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси № 480 від 13.12.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії.

Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури, до яких законодавцем віднесено і позивача, встановлено приписами ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ.

В Законі України « Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ відсутня норма, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Правовідносини між сторонами є адміністративно-правовими та врегульовані положеннями КАС України.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень у тому числі органів державної влади.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Право на перерахунок раніше призначеної пенсії у зв'язку зі звільненням регламентовано ч.13 ст. 50 вищезазначеного Закону, якою передбачено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Викладення пункту 18 вказаної статті у новій редакції (умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом міністрів України) та відсутність такого порядку станом на час звернення за перерахунком не позбавляє прокурорів права на перерахунок раніше призначених пенсій у зв'язку зі звільненням із збереженням при цьому розміру того відсотку від заробітної плати, який було взято на час призначення пенсії.

Таким чином, підстави як призначення так і перерахунку пенсій працівникам прокуратури у Законі України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII були визначені єдиною статтею 50 , право на перерахунок раніше призначених пенсій у працівників прокуратури визначалось приписами пункту 18 вказаної статті, відповідно до якого, таке право наставало саме у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій працівників.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не е вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

На підставі вимог ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, (в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Пенсія призначається в розмірі 90 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Обчислення пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, етаном на чає звернення за позначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Перерахунок пенсій проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до вимог ч. 18 ст. 50-1 Закону, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно до вимог статей 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього правашляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовує норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Проте слід звернути увагу та те, що вказані норми закону, виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про прокуратуру».

Враховуючи, що позивач 21.07.2016 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а не із заявою про призначення пенсії, відповідач повинен був керуватися ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХП, в редакції чинній на момент призначення пенсії, а тому відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії є неправомірною.

При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 213- VIII від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Отже, відповідач повинен провести перерахунок пенсії позивачу на підставі заяви від 21.07.2016, документів пенсійної справи, довідки прокуратури заробітну плату та частин 13, 18 ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-111, що діяла станом на час призначення пенсії) з розрахунку 90% від середнього щомісячного (чинного) заробітку відповідної посади робітника прокуратури без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно-правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд повинен врахувати висновки Верховного Суду України, зокрема висловлені у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 10.12.2013 (справа №21-348а13), від 06.10.2015 (справа №127/11720/14-а). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, вказано, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Крім цього, відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті. В рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 (у справі щодо права на пільги) та №5-рп/2002 від 20.03.2002 (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013(справа №21-348а1), від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 06.10.2015 (провадження №127/11720/14-а).

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони" та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

За Конституцією України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункт 1,3 статті 116 Конституції України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативне - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних спеціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії.

Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відмовляючи у перерахунку пенсії позивачу за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001), відповідач грубо порушує соціальні права і свободи позивача.

Правомірність позовних вимог позивача та протиправність дій суб'єкта владних

повноважень щодо призначення та перерахунку пенсійних виплат підтверджені судовими

рішеннями у наступних провадженнях, а саме: №569/16631/15а (постанова Рівненського

міського суду Рівненської області від 21.12.2015), №286/2971/15-а (постанова Овруцького

районного суду Житомирської області від 08.09.2015 та ухвала Житомирського

апеляційного адміністративного суду від 10.12.2015), №569/15699/15-а (постанова

Рівненського міського суду Рівненської області від 24.11.2015), №522/20478/14-а (постанова Приморського районного суду м. Одеса від 26.10.2015 та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2015), № 752/17048/Г5-а (постанова

Голосіївського районного суду м. Києва від 06.11.2015 та ухвала Київського апеляційного

адміністративного суду від 16.12.2015), №750/6743/15-а (постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.09.2015, ухвала Київського апеляційногоадміністративного суду від 02.12.2015, ухвала Вищого адміністративного суду України від 25.01.2016), №607/18146/15-а (постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.01.2016), №274/3304/15-а (постанова Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.09.2015, ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015), ухвала Вищого адміністративного суду України від 04.11.2015), № 2-а/463/69/14 (ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014), №2-396/05 (ухвала Вищого адміністративного суду України від 26.10.2006), № К-10710/10 (ухвала Вищого адміністративного суду України від 10.11.2011), № 2-а/640/6/16 (постанова Київського районного суду м. Харкова від 26.01.2016) та іншими.

Відповідно до вимог ст. 18 КАС України, місцевим судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владнихповноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Крім того, згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 242 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Верховний Суд України звернувся до Конституційного Суду України з клопотанням визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення другого речення частини сьомої (у конституційному поданні - частини п'ятої) статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами (далі - Закон № 2262) у взаємозв'язку з пунктом 2 розділу III"Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення11 від 2 березня 2015 року № 213-VIII(далі - Закон № 213), пунктом 2 розділу II"Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-УІП (далі - Закон № 911). 20.12.16. року прийнято рішення Конституційного суду України в якому зазначено :

1.Визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХП зі змінами, а саме:

- частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслугиперед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;

- першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни ІІІ групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

2. Положення частини сьомої стати 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на

яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне

значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про

задоволення позову, як доведеного та обґрунтованого.

Керуючись ст. ст. 11,99,159-163,186 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсії, - задовольнити.

Визнати неправомірними дії та рішення управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 13.12.2016 №480 щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку призначеної пенсії за вислугою років на підставі довідки прокуратури Одеської області від 05.12.2016 №85.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси здійснити перерахунок ОСОБА_1 призначеної пенсії з 01.08.2016 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону від 01.01.2007 року в розмірі 90% від середнього заробітку на підставі наданих документів та довідки, виданої прокуратурою Одеської області від 05.12.2016 №85.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси витрати на оплату судового збору в сумі 640 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду стосовно проведення управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси перерахунку пенсії ОСОБА_1 в межах одного місяця з урахуванням складових заробітної плати відповідно до довідки прокуратури Одеської області від 05.12.2016 №85 виходячи з розміру 90% посадового окладу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення.

СУДДЯ: С.М. Кічмаренко

13.04.2017