Справа № 808/931/16
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2017 рокусправа № 808/931/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2, дов. від 04.01.16 р., ОСОБА_3, дов. від 03.01.16 р.

відповідача: - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 р. у справі № 808/931/16

за позовом Приватного мало виробничо-комерційного підприємства "АCCОЛЬ "

до Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

16.03.2016 Приватне мале виробничо-комерційне підприємство "Ассоль" звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому (з врахуванням заяви про зміну предмету позову від 15.04.2016, т.1 а. с.76) просило:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області № НОМЕР_1 від 21.12.2015, яким ПМВКП "Ассоль" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 329480 грн., у т. ч. 219 653 грн. за основним платежем та 109 827 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Токмацької ОДПІ № НОМЕР_2 від 21.03.2016, яким ПМВКП "Ассоль" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 4860 грн., у т. ч. 3240 грн. за основним платежем та 1620 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що придбані товари, які визнано контролюючим органом в процесі проведення перевірки безоплатно отриманими, такими не є, оскільки їх вартість сплачено позивачем у повному обсязі, оприбутковано в бухгалтерському обліку на склад позивача та частково в подальшому реалізовано, а відтак висновок про заниження позивачем доходу є безпідставним. Всі інші господарські операції так само підтверджені первинними документами, належним чином відображені в бухгалтерському та податковому обліку Підприємства.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 р. у справі № 808/931/16 вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що у перевіреному періоді позивачем придбано автозапчастини з Китаю, проте під час оприбуткування даного товару, на облік придбані запчастини поставлені за номерами російського каталогу, оскільки придбані запчастини використовуються саме для трактору російського виробництва. Проте, підміна каталожних номерів не свідчить про намір Підприємства ввести в оману органи податкового контролю. Разом з тим, надана первинна документація повністю підтверджує факт придбання товару, його належне оприбуткування та подальше використання у власній господарській діяльності. При цьому жодного подвоєння товару, та безоплатного отримання не відбулось.

Крім того, на підставі дослідження первинної документації суд дійшов висновку про підтвердження реального характеру придбання позивачем послуг та товарів у ФОП ОСОБА_4, а отже підстав вважати протиправним формування витрат не встановлено.

Не погодившись з постановою суду, Токмацькою ОДПІ подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 р. у справі № 808/931/16, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник наполягає на тому, що ПМВКП «Ассоль» в порушення п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК України занижена сума доходів, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування за 2014 р. в сумі 475 267 грн. в результаті не включення до суми інших доходів запчастини виробництва Росія (які фактично є продукцією Китаю), як безоплатно отримані.

Стосовно взаємовідносин позивача з ФОП ОСОБА_4 скаржник зазначає, що у договорі на ремонт вузлів та агрегатів не зазначено яким чином техніка та вузли і агрегати будуть передаватись ФОП ОСОБА_4 для ремонту та фарбування та яким чином техніка, вузли та агрегати повертаються Підприємству, яким чином у разі заміни запасних частин та вузлів, повертаються або списуються замінені запчастини.

Також скаржник звертає увагу на недостовірність наданої позивачем відповіді на запит Токмацької ОДПІ щодо доцільності відносин з ФОП ОСОБА_4, згідно якої завантаження виробничо-технічної служби ПМВКП «Ассоль» носить нерівномірний характер, і це повязано з тим, що Підприємство виконує роботи по проведенню капітальних ремонтів техніки, вузлів, агрегатів, а також гарантійне і сервісне обслуговування техніки різних виробників; сервісне обслуговування вимагає постійного знаходження у відрядженнях значної кількості слюсарів, оскільки Підприємство є офіційним сервіс-центром в Україні таких виробників як ЧТЗ (Росія), ХТЗ (Україна), Мulti One, FAE (Італія), Locust (Словаччина), проте аналіз табелів використання робочого часу Підприємства свідчить, що у вересні-грудні 2014 року по Підприємству видаються накази про надання відпусток без збереження заробітної плати слюсарям по ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів з 15.10.2014 по 15.11.2014 та з 15.11.2014 по 15.12.2014, тому ПМ ВКП «Ассоль» безпідставно протягом 2014 року сплачує ФОП ОСОБА_4 значні кошти за ремонти двигунів та фарбування техніки, в той час як власні працівники відправляються у відпустки без збереження заробітної плати.

Крім того, скаржник зазначає, що для встановлення факту надання послуг по ремонту та фарбуванню, Підприємством не надано документів щодо повернення ФОП ОСОБА_4 замінених в ході ремонтів запасних частин та вузлів та їх списання, а в наданих калькуляціях не зазначено використання людиногодин, енергоносіїв, інших матеріалів, які безпосередньо використовуються для ремонту вищевказаних вузлів та агрегатів.

При цьому скаржник зауважує, що ПМВКП «Ассоль», будучи сервіс-центром в Україні таких виробників як ЧТЗ (Росія), ХТЗ (Україна), Мulti One, FAE (Італія), Locust (Словаччина), залучає до ремонту ФОП ОСОБА_4, який не є кваліфікованим працівником ПМВКП «Ассоль» і який встановлює на техніку несертифіковані запчастини, що є порушенням ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не зявились представники відповідача. В справі наявне клопотання контролюючого органу про розгляд справи без участі відповідача.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, незявлення в судове засідання представників відповідача не перешкоджає розгляду справи .

Представники позивача, які приймали участь в судовому засіданні апеляційної інстанції, зазначили про законність та обґрунтованість рішення суду, та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Матеріалами даної справи підтверджується наступне:

Токмацькою ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірку ПМВКП «Ассоль» з питань, що стали предметом незгоди, висвітлених за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт № 445/22/20470908 від 17.12.2015 (т.1, а. с.23-66).

У даному акті перевірки, зокрема, встановлено, що Підприємством порушено п.п.14.1.28 п.14.1 ст.14, п.п.44.1, 44.2, 44.3, 44.4, 44.5, 44.6 ст.44, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.п.138.1, 138.2, 138.4 ст.138, п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток у сумі 219 653 грн.

21.12.2015 на підставі вказаного акту перевірки Токмацькою ОДПІ винесене податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким Підприємству збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 329480 грн., у тому числі: за основним платежем - 219 653 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 109 827 грн. (т.1, а. с.67).

В подальшому, за результатами застосованої ПМВКП "Ассоль" процедури адміністративного оскарження, Токмацькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 21.03.2016, яким Підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 4860 грн., у т. ч. за основним платежем - 3240 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 1620 грн. (т.1, а. с.77).

ПМВКП "Ассоль", вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення відповідача неправомірними, звернулось з даним позовом до адміністративного суду.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Токмацької ОДПІ не підлягає задоволенню з таких підстав:

З акту перевірки від 17.12.2015 вбачається, що суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств, визначені у спірних податкових повідомленнях-рішеннях, стосуються таких порушень:

- порушення позивачем п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК України, в результаті якого занижена сума доходів, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування за 2014 р. в сумі 475 267 грн.;

- порушення позивачем п.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, в результаті якого завищено суму витрат за 2014 р. у розмірі 607652 грн.

Так, стосовно порушення п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК України, яке, за твердженням відповідача, полягає у не включенні позивачем до суми інших доходів вартості запчастин виробництва Росія (які фактично є продукцією Китаю ), як безоплатно отриманих, колегія суддів зазначає наступне:

Згідно п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК України (в редакції у період, який перевірявся) інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

В акті перевірки від 17.12.2015 встановлено і підтверджено матеріалами справи, що між ПМВКП «Ассоль» (Покупець) та HEBEI NINGFANG IMPORT AND EKSPORT СО., LТD., (Китай) (Продавець) укладено Контракт № 230714 від 23.07.2014 (далі - Контракт), відповідно до умов якого Продавець зобовязується передати, а Покупець прийняти товар, зазначений у специфікаціях, які є невідємною частиною Контракту; сума Контракту орієнтовано 1 000 000 доларів США та включає: вартість товару в країні Продавця, експортну упаковку, маркіровку, транспортування; у вартість товару включені усі витрати Продавця, повязані зі сплатою податків, мита, отримання ліцензій на експорт товару; оплата товару здійснюється у безготівковій формі (т.1, а. с.106-114).

Строк дії контракту згідно Додаткової угоди № 2 від 31.12.2014 до Контракту - 31.12.2015 (т.1, а. с.119).

У періоді, який перевірявся, ПМВКП «Ассоль» отримано від HEBEI NINGFANG IMPORT AND EKSPORT СО., LТD запчастини на суму 41 298 дол.США (533 096,97 грн. без ПДВ), що підтверджується специфікацією та вантажно-митною декларацією (т.1, а. с.115, 116, 133-138).

При цьому розрахунки за отримані за Контрактом вищевказані запчастини проводились Підприємством у безготівковій формі, про підтверджується платіжними дорученнями в іноземній валюті або банківських металах, а також виписками за особовим рахунком позивача, які містяться в матеріалах справи (т.1, а. с.151-162).

Наведене свідчить, що за товар, отриманий від HEBEI NINGFANG IMPORT AND EKSPORT СО., LТD, позивачем здійснено оплату, у звязку з чим вірним є висновок суду першої інстанції про те, що даний товар не може вважатись безоплатно отриманим.

Щодо посилань скаржника на здійснену позивачем підміну каталожних номерів, то дійсно, останнім надані податковому органу пояснення, з яких вбачається, що позивач оприбуткував запчастини, поставлені HEBEI NINGFANG IMPORT AND EKSPORT СО., LТD, під номерами каталогу TOB «Челябінський тракторний завод-Уралтрак» (Росія) (т.1, а. с.205), пояснюючи це тим, що вказані запчастини використовуються до трактора Т-170 виробництва ТОВ «Челябінський тракторний завод-Уралтрак», про що зазначено у вантажно-митній декларації, але виробляються у Китаї, а виробник здійснює поставку товару за власними каталожними номерами, які відрізняються від каталожних номерів ТОВ «Челябінський тракторний завод-Уралтрак».

При цьому ПМВКП «Ассоль» зауважується, що покупці запчастин для тракторів ТОВ «Челябінський тракторний завод-Уралтрак» оформлюють свої замовлення та прописують умови тендерів виключно згідно з каталогом ТОВ «Челябінський тракторний завод-Уралтрак», і тому реалізувати такі запчастини можливо тільки під такими каталожними номерами.

Разом з тим, доводи відповідача про те, що у результаті такої підміни каталожних номерів Підприємством були оприбутковані інші товари (товари невідомого походження), а товари, придбані у HEBEI NINGFANG IMPORT AND EKSPORT СО., LТD. оприбутковані під каталожними номерами ЧТЗ (Росія), не оприбутковано на складі позивача, на думку колегії суддів, не свідчить про наявність порушення п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК України через встановлений факт здійснення позивачем оплати запчастин, придбаних за Контрактом у HEBEI NINGFANG IMPORT AND EKSPORT СО., LТD.

Тим більш, що податковим органом не зазначено правову норму, яка б визначала товар безоплатно отриманим у разі оприбуткування товару не за тими каталожними нормами, за яким такий товар поставлявся.

Отже, колегія суддів, як і суд першої інстанції, вважає неправомірним висновок податкового органу про заниження ПМВКП «Ассоль» доходу за 2014 рік на суму 475 267 грн.

Стосовно порушення позивачем п.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, яке, за твердженням відповідача, полягає у включенні до витрат Підприємства придбаної у ФОП ОСОБА_4 вартості робіт (послуг) з ремонту та фарбування промислової техніки, реальність яких не підтверджена, колегія суддів зазначає наступне:

За визначенням, наведеним у п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Пункт 138.1 статті 138 ПК України передбачає, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються, зокрема, із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

У відповідності до положень п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Разом з тим, згідно абз.1 п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За положеннями п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

В акті перевірки від 17.12.2015 встановлено і підтверджено матеріалами справи, що між ПМВКП «Ассоль» (Замовник) та ФОП ОСОБА_4 (Виконавець) укладено договір №03/04/14 від 03.04.2014, відповідно до умов якого Виконавець бере на себе зобовязання здійснювати ремонт вузлів та агрегатів, а також фарбування техніки, найменування та кількість яких зазначається у специфікаціях та є невідємною частиною договору; місце проведення ремонтів: ремонтна база Виконавця (орендоване приміщення за адресою: Запорізька область, Василівський район, с.Зелений Гай, вул.Зелена, 1); виконавець проводить ремонт на підставі калькуляцій, погоджених із Замовником (т.2, а. с.18, 19).

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатись зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З оскарженої постанови вбачається дослідження судом першої інстанції первинних документів, які містяться у матеріалах справи і якими підтверджується реальність господарських операцій з поставки ФОП ОСОБА_4 робіт (послуг) з ремонту двигунів та фарбування бульдозерів, серед яких: специфікації за період з квітня по жовтень 2014 р., рахунки-фактури, калькуляції вартості виконаних робіт, акти виконаних робіт на надані послуги, видаткові накладні на поставку запчастин, акти прийому-передач (т.1, а. с.178-207; т.2, а. с.20-25), виписки за особовим рахунком позивача, які свідчать про оплату у безготівковій формі позивачем придбаних робіт (т.1, а. с.143-150).

При цьому доказів порушень відображення вищевказаних господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку Товариства матеріали справи не містять.

Посилання скаржника на те, що в наданих позивачем калькуляціях не зазначено використання людиногодин, енергоносіїв, інших матеріалів, які безпосередньо використовуються для ремонту вищевказаних вузлів та агрегатів, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на відсутність встановленої чинним законодавством певної форми калькуляцій з переліком обовязкових реквізитів, що мають зазначатись у таких калькуляціях, і, відсутність у такому випадку порушень з боку позивача.

Отже, вищезазначені документи підтверджують фактичний рух активів та зміни у власному капіталі позивача.

Крім того, у постанові суду першої інстанції зазначено, що допитаний судом в якості свідка ФОП ОСОБА_4 підтвердив легітимність здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ПМВКП «Ассоль», та зазначив, що протягом 2014 року надавав послуги з ремонту вузлів та агрегатів, двигунів та коробок перемикання передач, здійснював фарбування бульдозерів.

Посилання скаржника на те, що послуги від ФОП ОСОБА_4 по ремонту двигунів та фарбуванню бульдозерів не мають реальної мети з огляду на наявність достатньої кількості слюсарів по ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів на самому Підприємстві, а також з огляду на аналіз табелів використання робочого часу Підприємства, який свідчить, що у вересні-грудні 2014 року по Підприємству видавались накази про надання відпусток без збереження заробітної плати слюсарям по ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів з 15.10.2014 по 15.11.2014 та з 15.11.2014 по 15.12.2014, колегією суддів до уваги не приймаються.

Так, з пояснень позивача, не спростованих належними доказами відповідачем, вбачається, що проведення ремонтів Підприємством має різне сезонне навантаження. При цьому вищенаведені первинні документи свідчать, що роботи по ремонту двигунів та фарбуванню здійснювались ФОП ОСОБА_4 за період з квітня по жовтень 2014 р., в той час, надання відпусток без збереження заробітної плати слюсарям по ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів за даними податкового органу мало місце у жовтні-грудні 2014 р.

Також не приймаються до уваги посилання скаржника на те, що позивач, будучи сервіс-центром в Україні таких виробників як ЧТЗ (Росія), ХТЗ (Україна), Мulti One, FAE (Італія), Locust (Словаччина), залучає до ремонту ФОП ОСОБА_4, який не є кваліфікованим працівником ПМВКП «Ассоль» і який встановлює на техніку несертифіковані запчастини, що є порушенням ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки перевірка субєктів господарювання з питань дотримання вимог вказаного Закону не входить до компетенції податкового органу.

Посилання скаржника на відсутність визначення у договорі на ремонт вузлів та агрегатів яким чином техніка та вузли і агрегати будуть передаватись ФОП ОСОБА_4 для ремонту та фарбування та яким чином буде повернута Підприємству, яким чином у разі заміни запасних частин та вузлів, повертаються або списуються замінені запчастини, колегія суддів вважає такими, що не можуть слугувати підставою для висновку про нереальність господарської операції, оскільки відповідачем не наведена правова норма, яка була б порушена сторонами договору у даному випадку.

Крім того, колегія суддів зауважує, що стаття 204 ЦК України закріплює принцип презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 207 ГК України встановлено, що господарське зобовязання, що відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосубєктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Тобто відповідно до презумпції правомірності правочину всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про недійсність такого правочину. Про недійсність правочини ухвалюється судове рішення.

При цьому, зазначаючи про не спрямованість на реальне настання правових наслідків правочину позивача з вказаним контрагентом, податковим органом не враховано, що правочини, які вчинені без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ними, визначаються законом як фіктивні і недійсність таких правочинів визнається тільки судом (ст.234 ЦК України).

за приписами ст.234 ЦК України правочини, які вчинені без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ними, визначаються законом як фіктивні і недійсність таких правочинів визнається тільки судом.

Водночас, згідно п.п.20.1.30 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, повязаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Проте, податковим органом не надано суду доказів недійсності вищезазначеного договору, використання придбаних робіт у неоподатковуваних операціях.

Отже, колегія суддів, як і суд першої інстанції, вважає неправомірним висновок податкового органу про завищення ПМВКП «Ассоль» витрат за 2014 р. у розмірі 607652 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим задоволення судом першої інстанції позовних вимог про визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень Токмацької ОДПІ № НОМЕР_1 від 21.12.2015 та № НОМЕР_2 від 21.03.2016.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини і зробив обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог ПМВКП «Ассоль».

Отже, передбачених статтею 202 КАС України підстав для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення не вбачається, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 р. у справі № 808/931/16 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 р. у справі № 808/931/16 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко