Справа № 820/6580/16
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

820/6580/16

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"14" квітня 2017 р. № 820/6580/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Спірідонова М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Хмелівської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

до

Державного підприємства "Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості "Південдіпрошахт"

про

надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, -

В С Т А Н О В И В:

Суб'єкт владних повноважень, Київська ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державного підприємства "Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості "Південдіпрошахт", в якому просить суд надати дозвіл на погашення суми податкового боргу, а саме 4 022 686,72 грн. (код. ЄДРПОУ 00167606), за рахунок майна, описаного у акті №658 від 24.11.2016 р., що перебуває у податковій заставі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач має несплачене узгоджене податкове зобов'язання в загальній сумі 4022686,72 грн. Не виконання відповідачем свого податкового обов'язку щодо сплати податку в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України, слугувало підставою для звернення податкового органу до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач, ДП "Південдіпрошахт", з поданим позовом не погодився, надав свої письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначив, що засновником підприємства є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, частка держави у статутному фонді складає 100%, майно підприємства передано йому у господарське відання, а тому дії податкової інспекції у спірних правовідносинах не відповідають вимогам закону, у зв'язку із чим, на думку відповідача, підстави для задоволення позову відсутні.

Суд, вивчивши доводи позову і заперечень проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального права, котрі врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що ДП "Південдіпрошахт" зареєстроване як юридична особа, , знаходиться на податковому обліку в Київській ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

24.11.2016 р. податковим керуючим, на підставі рішення заст. начальника Київської ОДПІ м. Харкова від 24.11.2016 р. №762 складено акт опису майна в податкову заставу № 658 (а.с.21).

Надаючи правовуу оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори у порядку та розмірах, встановлених законом.

У свою чергу, порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з абзацом другим пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу).

Вищенаведене узгоджується з приписами п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, за якими у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Отже, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

Проте, позивачем до матеріалів справи не надано доказів направлення відповідачу податкової вимоги у зв'язку з непогашенням відповідачем суми податкового зобовязання протягом граничного строку її сплати.

У відповідності до п.59.5. Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

З цього приводу суд зазначає, що згідно ст. 95 Податкового кодексу України, погашення податкового боргу за рахунок майна здійснюється лише в разі недостатності коштів.

Тобто, вирішуючи питання щодо надання дозволу на реалізацію майна, необхідно встановити недостатність коштів, а відповідно неможливість стягнення таких коштів.

Відповідно до п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки а Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 року №22. Цей механізм передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. При цьому судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, відповідно до пункту 12.4 зазначеної Інструкції, до банку не додається. Натомість реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.

Якщо є достатні для погашення податкового боргу кошти відсутні, контролюючий орган відповідно до абзацу 2 пункту 95.3 статті 95 ПК України звертається до суду з позовом про надання дозволу на погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Таке погашення здійснюється на підстав зазначеного рішення суду та прийнятого на його підставі рішення органу доходів і зборів шляхом продажу майна платника податків на публічних торгах та/або торгівельними організаціями в порядку, визначеному пунктами 95.7-95.21 статті 95 Податкового кодексу України.

Тобто, Податковим кодексом України чітко визначено послідовність дій податкового органу щодо стягнення податкового боргу, і надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, можливо лише за умови недостатності коштів, які перебувають у власності такого платника.

При цьому, рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Позивачем не надано документів, які б достеменно свідчили про неможливість погашення податкового боргу за рахунок коштів. Позивач окрім того не обґрунтовує вимоги наявністю рішення суду про стягнення податкового боргу за рахунок коштів та неможливістю його виконання.

Таким чином, обов'язкова підстава для надання дозволу на погашення податкового боргу шляхом реалізації майна, позивачем в ході судового розгляду справи, суду не доведена.

Суд також вважає за необхідне навести положення ст. 1 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", якою встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків (далі - підприємства), до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна (стаття 1).

Відповідно до ст. 2 згаданого Закону для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних фондів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; продажу майна в процесі провадження справи про банкрутство, визначеного статтями 22, 23, 24, 25, 26, 30, частиною одинадцятою статті 42, абзацом другим частини шостої статті 43 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і продажу майна підприємства.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, засновником ДП "Південдіпрошахт" є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, а частка держави у статутному фонді складає 100%. Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Враховуючи вищевикладене, суду дійшов висновку, що позовна заява Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про надання дозволу на погашення суми податкового боргу ДП "Південдіпрошахт" за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області до Державного підприємства "Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості "Південдіпрошахт" про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна – відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб’єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п’ятиденного строку з моменту отримання суб’єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складений 19 квітня 2017 року.

Суддя Спірідонов М.О.