Справа № 587/2475/16-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 р.Справа № 587/2475/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 06.03.2017р. по справі № 587/2475/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації

про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі по тексту позивач, ОСОБА_2О.) звернувся до Сумського районного суду Сумської області з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації (далі по тексту відповідач, УСЗН Сумської РДА), в якому просить суд зобовязати Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше визначених коштів, в сумі 4730, 00 грн..

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 06.03.2017 року по справі № 587/2475/16-а адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації про зобовязання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Представник позивача, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 06.03.2017 року по справі № 587/2475/16-а та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилаючись на положення ст. ст. 2, 9, ч. ч. 1, 2 ст. 99, 184-187, ч. 3 ст. 199, 204 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначив, що в даному випадку відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідач, у надісланій до суду заяві, просив суд апеляційної інстанції розглянути справу за відсутності його представника.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом, встановлений ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, та не доведено поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом 30.11.2016 року (що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду першої інстанції), в якому просив суд задовольнити позовні вимоги про зобовязання відповідача здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що вказана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Тобто, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Колегія суддів зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 30.05.2016 року.

Слід відмітити, що при отриманні щорічної допомоги позивач був обізнаний про порушення його прав та мав змогу звернутись до суду за їх захистом протягом встановленого КАС України строку, але позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом лише 30.11.2016 року.

При цьому колегія суддів зазначає, що зазначена виплата щорічної грошової допомоги здійснюється щороку та має разовий характер. Таким чином, право особи на її отримання та обов'язок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, а тому після отримання щорічної допомоги в неналежному розмірі позивач мав змогу звернутись до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за наявності поважних причин його пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання від позивача про поновлення пропущеного строку для звернення до суду з обґрунтуванням причин поважності його пропущення не надходило.

Водночас, будь-яких доказів наявності об'єктивних причин, що перешкоджали своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом про захист свого порушеного права, матеріали справи не містять.

Обґрунтовуючи дотримання строку звернення до суду з адміністративним позовом, представником позивача зазначено те, що про факт порушення своїх прав ОСОБА_2 дізнався в листопаді 2016 року.

Однак з матеріалів справи вбачається, що щорічна разова грошова допомога була перерахована на картковий рахунок позивача в ПАТ КБ «ПриватБанк» 25 квітня 2016 року, що підтверджується випискою з рахунку (а. с. 57), що не оспорюється сторонами.

Тому про порушення своїх прав позивач мав дізнатися безпосередньо після отримання вказаної разової грошової допомоги в 2016 році, тобто 25 квітня 2016 року.

Вирішуючи питання про поважність причин пропущення строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів виходить з того, що поважними визнаються лише такі причини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які б об'єктивно та істотно перешкоджали його зверненню до суду та не залежали від його волевиявлення. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Однак, позивачем ані до суду ані першої, ані апеляційної інстанцій не було надано доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду з позовом щодо зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щорічної одноразової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням здійснених ОСОБА_2 виплат.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що про порушення свого права позивач обізнаний з моменту отримання виплат разової грошової допомоги, які є періодичними щомісячними виплатами. Всупереч вказаному, адміністративний позов поданий до суду лише 30.11.2016 року, і при цьому позивачем не було наведено істотних підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, та не надано доказів щодо неможливості подачі позивачем позову в межах строку, передбаченого ст.99 КАС України.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (ст.100 КАС України).

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Оскільки, позивачем ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції не надано доказів поважності пропуску строку для звернення до суду з вищевказаним позовом, а колегією суддів апеляційного суду не знайдено підстав для поновлення такого строку, вимоги апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації про зобовязання Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше визначених коштів, в сумі 4730, 00 грн. необхідно залишити без розгляду, є правомірним.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Отже, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи, правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 06.03.2017р. по справі № 587/2475/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 21.04.2017 р.