Справа № 127/5934/17
Суддя: Гуменюк К. П.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/5934/17
Провадження № 2-а/127/407/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 квітня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Гуменюка К.П.,

секретаря Подоляк М.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Вінниця до ОСОБА_2 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Вінниця звернулось до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про скасування постанови державного виконавця від 13 березня 2017 року про накладення штрафу. Позовні вимоги мотивувало тим, що 14 березня 2017 року позивач отримав оскаржувану постанову, відповідно до якої на позивача накладено штраф в розмірі 5100,00 грн. у звязку з невиконанням постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2016 року у справі № 127/23436/16-а за позовом ОСОБА_3 до УПФ України у м. Вінниця про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії. Зазначеним рішенням УПФ України у м. Вінниця зобовязано перерахувати та виплатити позивачеві пенсію з врахуванням вже проведених виплат, починаючи з 08 серпня 2016 року. Таке рішення відповідача вважає безпідставним та необґрунтованим, адже управління повідомляло відповідача щодо виконання рішення суду та надавало розяснення із зазначеного приводу та 15 лютого 2017 року звернулось до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про розяснення рішення суду від 23 листопада 2016 року, розгляд якої призначений на 12 квітня 2017 року. Таке звернення позивач вважає обставиною, що перешкоджає проведенню виконавчих дій, а оскаржувана постанова винесена без врахування вищенаведених обставин. Єдиною підставою для винесення оскаржуваної постанови було ненадання управлінням відповіді на постанову державного виконавця від 21 лютого 2017 року про відкриття виконавчого провадження, що не може бути підставою для накладення штрафу. За наведеного просить скасувати постанову державного виконавця про накладення штрафу на позивача від 13 березня 2017 року в сумі 5100,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявилась, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Крім того, відповідачем до суду 31 березня 2017 року подано письмові заперечення на адміністративний позов, відповідно до яких позов вважає необґрунтованим, адже станом на день винесення оскаржуваної постанови рішення суду не виконано, а заява боржника про відкладення проведення виконавчих дій отримана відповідачем лише 14 березня 2017 року. Вважає, що дії державного виконавця вчинені в межах наданих повноважень та відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження». Просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб; відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби; адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Судом встановлено, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2016 року (справа № 127/23436/16-а) частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_3 до УПФ України у м. Вінниця зобовязано відповідача зокрема і перерахувати та виплатити позивачеві пенсію, встановивши розмір пенсії не нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України «Про державний бюджет України», з врахуванням проведених виплат, починаючи з 08.08.2016 року (а. с. 13-15). Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2017 року зазначена постанова залишена без змін та набрала законної сили (а. с. 16-19).

Відповідно до ч. 1 ст. 31 «Про виконавче провадження», у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про розяснення відповідного рішення.

15 лютого 2017 року УПФ України у м. Вінниця звернулось до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про розяснення рішення суду, а саме постанови від 23 листопада 2016 року по справі № 127/23436/16-а в частині визначення розміру прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, який слід застосувати при перерахунку пенсії ОСОБА_3 (а. с. 11-12).

Відповідно до постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2 ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 від 21 лютого 2017 року відкрито виконавче провадження (ВП № 53448652) з примусового виконання виконавчого листа № 127/23436/16-а виданого 16 лютого 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області про зобовязання УПФ України у м. Вінниця перерахувати та виплатити ОСОБА_3 пенсію, встановивши розмір пенсії не нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України «Про державний бюджет України», з врахуванням проведених виплат, починаючи з 08.08.2016 року. Крім того, боржнику надано 10 робочих днів для виконання рішення (а. с. 8-9).

Зазначена постанова державного виконавця направлена боржникові 21 лютого 2017 року та отримана останнім в той самий день, про що свідчить відмітка про отримання на супровідному листі № 837/02.2-25/3, що відповідає вимогам ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» (а. с. 7).

Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Відповідно до листа УПФ України у м. Вінниця від 07 березня 2017 року № 1416/06-32-1/09 «Про виконання рішення суду згідно ВП № 53448652», останнє повідомило державного виконавця про те, що 15 лютого 2017 року боржник у виконавчому провадженні звернувся до суду із заявою про розяснення рішення суду від 23 листопада 2016 року на виконання якого відкрито виконавче провадження № 53448652. Розгляд справи призначений на 12 квітня 2017 року, а тому виконання рішення буде проведене після винесення відповідної ухвали суду. За наведеного, з посиланням на положення ст. 32 ЗУ «Про виконавче провадження», просив відкласти провадження виконавчих дій. Зазначений лист боржника ОСОБА_5 примусового виконання рішень ОСОБА_2 ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області отримав 14 березня 2017 року та зареєстрував за № 1044/02.2-24, що підтверджується відповідною відміткою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 63, ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу. У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2 ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 від 13 березня 2017 року, при примусовому виконання виконавчого листа № 127/23436/16-а виданого 16 лютого 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області встановлено, рішення суду в наданий державним виконавцем строк, тобто до 07 березня 2017 року, не виконано. З посиланням на положення ст.. 63, 75 ЗУ «Про виконавче провадження» постановив накласти на боржника штраф в розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду, що зобовязує боржника вчинити певні дії (а. с. 5-6).

Зазначена постанова, відповідно до супровідного листа № 1367/02.2-25/3, направлена боржникові 13 березня 2017 року, та отримана останнім 14 березня 2017 року, що підтверджується відповідною відміткою (а. с. 4).

Спір між сторонами виник з приводу винесення постанови про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду, яка на думку позивача є неправомірною та необґрунтованою, адже винесена без врахування обставин подання боржником заяви про розяснення рішення суду, що в свою чергу перешкоджає проведенню виконавчих дій та заявленого боржником клопотання про відкладення провадження виконавчих дій. Із зазначеного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові від 13 березня 2017 року суд керується положеннями ст.. 2 КАС України та зокрема перевіряє чи прийнята вона: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи, 13 березня 2017 року оскаржувану постанову про накладення штрафу на боржника, державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством, адже встановивши, що у строк наданий боржникові до 07 березня 2017 року для виконання рішення суду, відповідно до якого боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії (здійснити перерахунок та виплатити пенсію), останній таке рішення не виконав. При цьому, як встановлено в судовому засіданні, боржник отримав постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 21 лютого 2017 року, яка містила вимогу про виконання рішення суду із зазначенням строку такого виконання. Суд не погоджується із твердженням позивача про те, що штраф накладений за ненадання відповіді щодо виконання рішення суду, адже оскаржувана постанова від 13 березня 2017 року містить мотивацію накладення штрафу саме за «невиконання рішення суду без поважних причин», що чітко відповідає вимогам ст. 63, 75 ЗУ «Про виконавче провадження». При цьому суд бере до уваги, що станом на день винесення оскаржуваної постанови державний виконавець не був повідомлений про обставини звернення боржника до суду із заявою про розяснення рішення суду та не отримував клопотання про відкладення провадження виконавчих дій, адже лист боржника, який містив зазначену інформацію, відповідач отримав лише на наступний день 14 березня 2017 року, що встановлено в судовому засіданні. Тобто, за відсутності інформації щодо виконання рішення суду у визначений державним виконавцем строк або поважності причин невиконання рішення суду, або наявних підстав для відкладення провадження виконавчих дій, державний виконавець виніс постанову від 13 березня 2017 року у відповідності до норм чинного законодавства та вжив передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішення суду, що передбачено положеннями ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто діяв в межах наданих повноважень. За наведеного, суд не вбачає неправомірності дій державного виконавця при винесенні постанови від 13 березня 2017 року про накладення штрафу на боржника.

Одночасно суд бере до уваги, що ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Вінниця ще до відкриття виконавчого провадження 21 лютого 2017 року, звернулось до суду про розяснення постанови від 23 листопада 2016 року, що передбачено положеннями ст. 170 КАС України. З аналізу положень ст. 63, 75 ЗУ «Про виконавче провадження», вбачається, що штраф на боржника накладається у разі невиконання рішення суду, та обовязково за відсутності поважних причин такого невиконання. Незрозумілість судового рішення для боржника, та звернення останнього до суду з цього приводу щодо його розяснення, на думку суду є обставиною, наявність якої свідчить про поважність причин невиконання рішення суду у встановлений державним виконавцем строк, адже можливість провести перерахунок пенсії ОСОБА_3, а в подальшому і виплатити її, буде наявні після винесення судом ухвали про розяснення рішення суду щодо порядку проведення такого перерахунку. Отже, суд вважає, що накладення штрафу на боржника порушує права останнього навіть у випадку, як зазначалось вище, і за відсутності неправомірності дій державного виконавця при винесенні постанови від 13 березня 2017 року, а тому остання підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 31, 32, 63, 74, 75 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), ст. ст. 1, 11, 14, 159 - 163, 167, 181, 185, 186 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2 ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 від 13 березня 2017 року про накладення штрафу (ВП №53448652) на ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Вінниці з примусового виконання виконавчого листа №127/23436/16-а, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 16 лютого 2017 року.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_6