Справа № 537/6144/16-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

13 квітня 2017 року м. Київ К/800/11747/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швед Е.Ю., перевіривши касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Крюківського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області

на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 01 лютого 2017 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року

у справі № 537/6144/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Крюківського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, в якому просив визнати протиправні дії відповідача щодо відмови їй у підтверджені статусу інваліда війни, як особі, що брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони та видачі посвідчення інваліда війни та зобов'язати відповідача встановити їй статус інваліда війни відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати посвідчення інваліда війни.

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 01 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року, позов задоволено

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга відповідача, в якій він, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що штаб Цивільної оборони Полтавської області, як орган управління начальника Цивільної оборони області (нині Управління з питань надсвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи обласної державної адміністрації) не посилав жодного формування цивільної оборони в район проведення робіт для участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з доданих до касаційної скарги судових рішень, позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2, від 04 травня 2007 року Полтавською обласною державною адміністрацією, вкладкою до посвідчення НОМЕР_1.

Відповідно до довідки Сер. МСЕ - серії 7-66 ТЕ від 17 квітня 2007 року позивач є інвалідом другої групи безстроково, причина інвалідності - захворювання пов'язане з ліквідацією аварії на ЧАЕС.

Експертним висновком Харківської міжвідомчої експертної комісії № 507 від 04 жовтня 2006 року на предмет встановлення причинного зв'язку хвороб з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 встановлений основний діагноз - змішана пухлина слинної залози, стан після видалення слинної залози (1998 року) та дане захворювання пов'язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до довідки № 2005 від 23 жовтня 1991 року науково-виробничого об'єднання «Прип'ять» м. Чорнобиль, позивач з 20 жовтня 1986 року по 31 жовтня 1986 року та з 01 листопада 1986 року по 21 листопада 1986 року була безпосередньо зайнята на роботах, які дають право на державну пенсію на пільгових підставах у відповідності зі списком № 1, затвердженим постановою Ради міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

Згідно з довідкою, наданою Акціонерним товариством «Харчування», позивач в період з 20 жовтня 1986 року по 31 жовтня 1986 року та з 01 листопада 1986 року по 21 листопада 1986 року працювала у м. Чорнобиль ОРП Чорнобильської АЕС їдальня СТО.

У жовтні 2016 року позивач звернулась до відповідача з заявою, в якій просила встановити їй статус інваліда війни, як особі, що брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони та видати посвідчення інваліда війни.

Листом від 03 листопада 2016 року № 05/13474 відповідач відмовив позивачу у встановленні статусу інваліда війни на підставі п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з посиланням на те, що відповідно до роз'яснень Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не поширюється на осіб, які направлялися на виконання робіт з ліквідації аварії на ЧАЕС органами управління у справах Цивільної оборони, створеними у складі підприємств, установ, організацій. Окрім того, в даному листі зазначено, що позивачу для встановлення статусу необхідно надати розпорядчий документ (наказ чи розпорядження) за лінією Цивільної оборони щодо залучення її до складу вказаного формування та відомості про роботу, що вона виконувала.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до п. 9 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551-ХІІ) до інвалідів війни належать особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Підставою для надання учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС статусу інваліда війни є довідки, що надаються управліннями з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і підтверджують залучення особи до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації аварії на ЧАЕС із зазначенням назви формування, терміну перебування у зоні відчуження та причинний зв'язок інвалідності із захворюванням, пов'язаним з цією аварією.

Відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06 червня 1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29 червня 1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26 квітня 1986 року, начальника ЦО УРСР від 28 квітня 1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29 квітня 1986 року № 01, від 30 квітня 1986 року № 2, від 04 травня 1986 року № 16, від 19 травня 1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

При цьому, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Таким чином, особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони у квітні 1986 року, інвалідність яких пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення.

Враховуючи те, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 04 травня 2007 року Полтавською обласною державною адміністрацією та вкладкою до посвідчення НОМЕР_1 та наявністю усіх необхідних документів, які підтверджують факт участі позивача у відповідні періоди у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формування Цивільної оборони, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного та обгрунтованого висновку про те, що відповідач, відмовляючи позивачу у наданні статусу інваліда війни відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачі посвідчення інваліда війни, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи, порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення щодо того, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів попередніх інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку з ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління соціального захисту населення Крюківського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 01 лютого 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року у справі № 537/6144/16-а .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Ю. Швед