Справа № 591/9004/14-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 р. Справа № 591/9004/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

при секретарі судового засідання - Ружинській К. О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 22.12.2016р. за заявою ОСОБА_1 про постановлення додаткового рішення у справі №591/9004/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах

про визнання дій протиправними, спонукання до вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

14.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заяву про прийняття додаткового рішення, в обґрунтування якої зазначив, що при ухваленні постанови Зарічного районного суду м. Суми від 12.07.2016 року не було розглянуто його клопотання про накладення штрафу на відповідальну посадову особу відповідача.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 22.12.2016р. вказану заяву задоволено частково.

Накладено на керівника - начальника Управління пенсійного фонду України в м. Суми В.І. Майковську штраф у прибуток держави розміром тридцять мінімальних заробітних плат, що відповідає 48000 грн.

Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заяви. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з підстав та мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні представники відповідача підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Позивач у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував у повному обсязі, вважав постанову суду першої інстанції такою, що не підлягає скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається, що 28.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що має першу категорію як особа, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, йому встановлена 3-група інвалідності по захворюванню пов'язаному з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" він має право на отримання пенсії, в звязку з перебуванням з 23.09. по 23.10.1986 року на спеціальних військових зборах пов'язаних з ліквідації аварії на ЧАЕС. Він неодноразово звертався до відповідача з заявами пов'язаними з невірним обрахуванням відповідачем його пенсії, про що свідчать чисельні рішення судів.06.01.2014 року на своє чергове звернення він отримав відповідь в якій відмовлялось йому в розрахунку умовного заробітку за один місяць. Цей розрахунок повинен проводитись відповідно до чинних на той час вимог чинного законодавства, по грошовому забезпеченні військовослужбовців з числа призваних військовозобов'язаних, відповідно до порядку затвердженого ПКМУ №1210 від 23.11.2011 року. Крім того позивач зазначив, що таке право він має відповідно до вимог ст. 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", просив визнати дії пов'язані з не визнанням його як військовослужбовця під час військових зборів у 1986 році протиправними, зобов'язати визнати цей статус, зобов'язати здійснити в зв'язку з цим перерахунок, встановити порушення вимог п.7 ПКМУ №1210 від 23.11.2011 року, якою затверджено порядок обрахування пенсії.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 20.01.2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2015 року) позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Управління пенсійного фонду України в м. Сумах в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1, як військовослужбовцю, відповідно до вимог ст.10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чернобильської катастрофи" із заробітку за період роботи в зоні відчудження у 1986 року.

Зобовязано Управління пенсійного фонду України в м. Сумах провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, як військовослужбовця , відповідно до ПКМ України №1210 від 23.11.2011 року та вимог ст. 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чернобильської катастрофи" із заробітку за період роботи в зоні відчудження з вересня 1986 року та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині вимог відмовлено (т. 1 а.с. 38 -40).

10.02.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про здійснення контролю виконання рішення суду, в якій просив суд відповідно до вимог ст. 267 КАСУ провести контроль виконання судового рішення, оскільки відповідач не виконав рішення суду (т.1 а.с. 211).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18.02.2016 року призначено до судового вищевказану заяву та в порядку підготовки справи до судового розгляду зобовязано Управління пенсійного фонду України в м.Сумах подати звіт про виконання судового рішення в справі №591/9004/14а (т. 1 а.с. 214).

25.02.2016 року відповідачем надано до суду звіт про виконання судового рішення (т.1 а.с. 218).

За наслідками розгляду звіту постановою Зарічного районного суду м. Суми від 12.07.2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Зобовязано Управління пенсійного фонду України в м. Сумах відповідно до ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, а саме: визнати поданий Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сумах звіт про виконання рішення суду (т.1. а.с.218), в якому зазначено, що після перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 06.11.2014 року склав 4953,16 грн., з 01.09.2015 року - 4990,66 грн., виплата пенсії в повному обсязі буде здійснена в березні 2016 року таким, що не відповідає вимогам викладених в рішенні суду від 20.01.2015 року у справі за №591/9004/14-а, щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 У вказаному звіті не визначений розмір заробітної плати, яка виплачувалась ОСОБА_1О в період перебування у зоні відчуження, за один календарний день, з урахуванням кратності встановленої для 3-ї зони небезпеки, розрахунок заробітної плати не містить посилань на нормативно-правові акти, якими регламентувалося обчислення заробітної плати для осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, на час її фактичного отримання, а також посилань на Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (т. 2 а.с. 37-38).

25.10.2016 року відповідачем подано до суду звіт про виконання судового рішення (т. 2 а.с. 56-57).

Відповідно до ч. 1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення абзацу сьомого пункту 4 частини першої статті 163 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої інстанції зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі.

Тобто, питання щодо зобов'язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення, а не на стадії підготовки справи до судового розгляду чи після ухвалення рішення за результатом розгляду справи по суті.

Таким чином, при зобов'язанні відповідача подати звіт про виконання судового рішення, судом першої інстанції порушено приписи ч. 1 ст. 267 КАС України, у звязку з чим надані УПФУ звіти про виконання рішення суду не мають будь-яких правових наслідків.

Згідно з ч. 2 ст.267 КАС України за наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

Отже, у разі задоволення заяви про здійснення контролю за виконанням судового рішення, суд може ухвалити виключно рішення про встановлення нового строку подання звіту або рішення про накладання на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф.

Враховуючи наведене, прийнята Зарічним районним судом м. Суми постанова від 12.07.2016 року не може вважатися належним способом здійснення контролю за виконанням судового рішення, передбаченого ч. 2 ст.267 КАС України.

14.11.2016 року позивачем було подано до суду заяву про прийняття додаткового рішення, в обґрунтування якої зазначено, що при ухваленні рішення від 12.07.2016 року не було розглянуто його клопотання про накладення штрафу на відповідальну посадову особу відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Аналіз наведених підстав для ухвалення додаткового судового рішення вказує на неможливість їх застосування під час судового контролю у порядку, визначеному ч. 2 ст.267 КАС України.

За таких обставин, підстав, передбачених ч. 1 ст. 168 КАС України для ухвалення додаткового рішення не існувало, а отже постанова від 22.12.2016 року є наслідком помилкового застосування зазначеної норми процесуального права.

Крім того, в оскаржуваній постанові від 22.12.2016 року ухвалено накласти на керівника - начальника Управління пенсійного фонду України в м. Суми В.І. Майковську штраф у прибуток держави розміром тридцять мінімальних заробітних плат, що відповідає 48000 грн., що не відповідає положенням ч. 4 ст.267 КАС України, згідно якої половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції через порушення ним норм процесуального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області задовольнити.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 22.12.2016р. за заявою ОСОБА_1 про постановлення додаткового рішення у справі № 591/9004/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про постановлення додаткового рішення у справі № 591/9004/14-а - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови виготовлений 20.04.2017 р.