Справа № 396/99/17(2а/396/11/17)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року справа № 396/99/17(2а/396/11/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області на постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 06 березня 2017 року у справі № 396/99/17(2а/396/11/17) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23 січня 2017 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області, в якому просить суд:

- визнати незаконними дії відповідача щодо перерахунку розміру пенсійних виплат на імя позивача та скасувати розпорядження від 29.09.2014 року внаслідок складення акта перевірки №127 від 15.07.2014 року;

- зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії позивача в розмірі нарахування пенсії, згідно з Законом України «Про зайнятість населення», який діяв до 01.09.2014 року.

Постановою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 06 березня 2017 року позивачу поновлено строк звернення до суду та позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що позивач ніяким чином не міг впливати на зміст виданих довідок та не може нести відповідальність щодо достовірності офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями, підприємствами. Поновлюючи позивачу строк звернення до суду, суд першої інстанції зазначив про довготривалу хворобу позивача.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач вказуючи на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1,2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа:

1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов'язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення.

Йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Отже, залишенню без розгляду підлягають тільки ті позовні вимоги, які заявлені поза межами шестимісячного строку звернення до суду. Період позовних вимог, які мають бути залишені без розгляду (при триваючих правовідносинах) має відраховуватись в залежності від дати звернення позивача до суду з самими позовними вимогами та визначатись конкретною датою.

Оскільки виплата пенсії позивачу здійснюється щомісячно, порушення права позивача у спірних відносинах є триваючим, що свідчить про те, що позивач звернувся до суду з позовом про відновлення свого права, порушення якого відповідач припустився у різний час.

Так, з матеріалів справи вбачається, що підставою для зміни розміру позивачу пенсії стало прийняте відповідачем розпорядження від 22.08.2014 року №131444, яким з 01.09.2014 року пенсійну справу позивача приведено у відповідність до акта перевірки довідки про заробітну плату та архівної довідки відомостей про заробітну плату №П-383/01-10 від 30.07.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2016 року, 10 вересня 2014 року ОСОБА_1 був повідомлений про перерахунок пенсії офіційним листом про що свідчить його особистий підпис про отримання ним зазначеного листа 10 вересня 2014 року (а.с.11-12; 29-30).

Тобто саме з 10 вересня 2014 року позивачу стало відомо про прийняте відповідачем розпорядження від 22.08.2014 року №131444, яким з 01.09.2014 року пенсійну справу позивача приведено у відповідність до акта перевірки.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що пенсійні виплати є періодичними, щомісячними платежами, які отримує безпосередньо особа якій вони призначені, а отже позивач про порушення своїх прав повинен був дізнатися при реалізації свого права на отримання щомісячної суми призначеної йому пенсії, тобто починаючи з дати чергового отримання призначеної йому пенсії вересень 2014 року.

Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

В підтвердження поважності пропуску позивачем строку звернення до суду, ОСОБА_1 надає суду довідки відповідно до яких він проходив лікування та відповідно до виписок епікризу ОСОБА_1 з 04 по 16.06.2014 року проходив лікування в КЗ «КООД» та йому було проведено операцію 06.06.2014 року, після чого спостерігався лікарем за місцем проживання з 18.06.2014 року. Після проведення операції ОСОБА_1 знаходився вдома майже в лежачому стані, та проходив післяопераційне лікування. Після повернення додому самостійно не міг пересуватись протягом до жовтня 2014 року. В період з 13 по 29.01.2015 року ОСОБА_1 знову лікувався в КЗ «КООД», а саме післяопераційне лікування. 10 березня 2015 року ОСОБА_1 було доставлено до «Кіровоградського обласного онкологічного диспансеру» де йому було надано медичну допомогу та поставлено діагноз, що підтверджується довідкою лікаря Кіровоградського обласного онкологічного диспансеру.

З матеріалів справи вбачається, що позивач реалізуючи своє право на звернення до суду вперше з цим позовом звернувся до суду 27 липня 2016 року, що підтверджується ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2016 року (а.с.29-30).

Зазначене свідчить про те, що позивач дізнавшись про порушене право 10 вересня 2014 року протягом 2014-2015 років знаходився на лікуванні, а з позовом до суду звернувся в липні 2016 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

При цьому, позивач не надає суду доказів перебування його у закладах охорони здоровя після 10 березня 2015 року та неможливості звернення до суду після цієї дати.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що позивач не був позбавлений права звернутися до суду через представника у встановленому законом порядку.

Згідно зі статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Слід зазначити й про те, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» яка є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Встановлене законом обмеження строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі відносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне позов ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування розпорядження від 22.08.2014 року №131444 та в частині зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу в розмірі нарахування пенсії, згідно з Законом України «Про зайнятість населення», який діяв до 01.09.2014 року за період з 01 вересня 2014 року по 26 січня 2016 року, включно, залишити без розгляду.

У задоволенні позову ОСОБА_1 в частині зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу в розмірі нарахування пенсії, згідно з Законом України «Про зайнятість населення», який діяв до 01.09.2014 року починаючи 27 січня 2016 року слід відмовити, оскільки ці вимоги є похідними від позовних вимог про скасування розпорядження від 22.08.2014 року №131444 та вирішуються виключно за наслідками розгляду оскарження такого розпорядження.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати, позов ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування розпорядження від 22.08.2014 року №131444 та в частині зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу в розмірі нарахування пенсії, згідно з Законом України «Про зайнятість населення», який діяв до 01.09.2014 року за період з 01 вересня 2014 року по 26 січня 2016 року (включно) - залишити без розгляду, у задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Керуючись: пунктом 3,4 частини 1 статті 198, статтями 202, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області задовольнити частково.

Постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 06 березня 2017 року у справі № 396/99/17(2а/396/11/17) скасувати та прийняти нову постанову якою позов ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування розпорядження від 22.08.2014 року №131444 та в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі нарахування пенсії, згідно з Законом України «Про зайнятість населення», який діяв до 01.09.2014 року за період з 01 вересня 2014 року по 26 січня 2016 року, включно,- залишити без розгляду.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко