Справа № 727/8122/16-а
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/8122/16-а
Провадження № 2-а/727/40/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року

Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань Ткачук С.П.

за участю сторін:

- представника позивача ОСОБА_2

- представника відповідача Романюк Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, - В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 інтереси якої представляє ОСОБА_6 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії. Мотивує заявлені позовні вимоги тим, що в жовтні 2012 року вона звернулася з позовом до УПФ України в м. Чернівцях про перерахунок пенсії, так як з 2004 року вона перебуває на обліку у УПФ України в м. Чернівцях та отримувала пенсію за віком та постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.12.2012 р. її позовні вимоги задоволено, визнано дії УПФ України в м. Чернівцях з приводу відмови у поновленні виплати їй пенсії за віком незаконними та УПФ зобов'язано нарахувати та виплачувати пенсію за віком, починаючи з 07.10.2009року. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.11.2013 р. апеляційну скаргу УПФ в м. Чернівцях задоволено і рішення суду першої інстанції скасовано. Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 11.02.2016 р. її касаційна скарга задоволена, постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.11.2013 р. скасована, а постанова Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.12.2012 р. залишена в силі. У відповідності до повідомлення відповідача, за вих.№8026/07 від 19.08.2016 р., їй з 07.10.2009 р. було поновлено виплату пенсії за віком відповідно до прийнятого рішення Вищим Адміністративним Судом України. Сума нарахувань за період 07.10.2009 р. по 31.08.2016 р. склала 31025,09 грн., а розмір поновленої пенсії складає 374,67 грн. Зазначає, що в жовтні 2005 р. вона виїхала за кордон до Ізраїлю, де проживає і до даного часу; після чого виплату пенсії їй було зупинено. Посилається, що на її звернення, відповідач листом за №450/А-11 від 22.09.2016 р., відмовив їй щодо пенсійного забезпечення із урахуванням індексації доходів населення, посилаючись на те, що рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.12.2012 р. та ухвалу Вищого Адміністративного Суду України від 11.02.2016 р. виконано в межах покладених судами на них зобов'язань. Вважає, що дії відповідача обмежують її право на призначення пенсії, зокрема тому, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом, атому, просить визнати протиправними бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у перерахунку її пенсії за віком з урахуванням індексації грошових доходів населення та зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перерахувати їй пенсію за віком, починаючи з 07.10.2009 року з урахуванням індексації грошових доходів населення та виплатити різницю в перерахованій пенсії з 07.10.2009 року по день звернення; звернути постанову суду до негайного виконання та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір.

Ухвалою суду від 24.10.2016 року відкрито провадження по справі у порядку скороченого провадження щодо заявлених вимог позивача.

Відповідно до ухвали суду від 18.11. 2016 року за клопотанням відповідача, було ухвалено провести розгляд справи за вищенаведеним позовом за загальними правилами КАС України.

Представником позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 20.03.2017 року в наданих суду додаткових доводах, фактично було змінено позовні вимоги, в яких представник ОСОБА_2 діючи в інтересах позивача, просила визнати неправомірними дії головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не нарахування та невиплати їй пенсії з урахуванням усіх перерахунків та індексації грошових доходів населення; зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області нарахувати та виплатити їй пенсію з урахуванням усіх перерахунків та індексації за період з 7 жовтня 2009 року до ухвалення остаточного рішення суду і відновлення її прав та виплатити їй суму заборгованості по пенсії, яка утворилась з 7 жовтня 2009 року та в подальшому сплачувати їй пенсію з урахуванням усіх перерахунків та індексації та зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести розрахунок і виплатити їй компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії в період з 7 жовтня 2009 року до ухвалення остаточного рішення суду і відновлення її прав, а також звернути постанову суду до негайного виконання.

В судовому засіданні вказані позовні вимоги представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 ствердила, що є остаточними, підтримала означені вимоги, просила їх задовольнити та в наданих суду поясненнях посилалася на обставини аналогічно викладеним в позові та додаткових доводах від 17.03. 2017 року.

Представник відповідача Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, за довіреністю Романюк Л.І. заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4, в наданих суду поясненнях просила відмовити в задоволенні позовних вимог; пояснивши, що 10.10.2004 року ОСОБА_4 звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах. З 01.02.2007 року позивачу було припинено виплату пенсії та закрито пенсійну справу, у зв'язку із виїздом на постійне місце проживання останньої за кордон. 26.09.2012 року позивач звернулася до суду із заявою про визнання дій неправомірними та зобов'язання поновити виплату пенсії і постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.12.2012 року - адміністративний позов задоволено, яким зобов'язали орган Пенсійного фонду України нарахувати та виплачувати позивачу ОСОБА_4 пенсію за віком, починаючи з 07.10.2009 року. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду України від 14.11.2013 року скасовано постанову суду 1 інстанції та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову позивача ОСОБА_4 - відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.02.2016 року скасовано постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду України від 14.11.2013 року, а постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.12.2012 року залишено в силі. На виконання вказаного рішення суду, Головним управлінням було нараховано та виплачено позивачу ОСОБА_4 пенсію за віком, починаючи з 07.10.2009 року. 09.09.2016 року представник позивача звернувся до Головного управління із заявою щодо перерахунку пенсії з урахуванням індексації доходів населення з 07.10.2009 року. Листом Головного управління від 22.09.2016 №450/А-11 надано відповідь на звернення представника позивача ОСОБА_6, яким повідомили, що рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.12.2012 року по справі № 2а/242/2012 за позовом ОСОБА_4 щодо поновлення виплати пенсії та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 11.02.2016 року, виконано, а саме, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в межах покладених судом зобов'язань.

Крім наведеного, представник відповідача, в поясненнях вказувала, що оскільки позивач проживає в державі Ізраїль на постійній основі і є громадянкою іншої держави - Ізраїль, відсутні законні підстави для проведення індексації призначеної їй пенсії, яка була поновлена на виконання рішення суду. Також пояснила, що позивач звернулася з пропуском встановленого законом шестимісячного строку, згідно вимогами ст.ст. 99 та 100 КАС України; а тому, просила відмовити позивачу ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог у зв'язку з безпідставністю і незаконністю обраного способу захисту.

Вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, відповідно заперечення, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази надані сторонами, в їх сукупності у межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

Судом належними доказами по справі встановлено, що 10.10.2004 року позивач ОСОБА_4 звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах, яку їй було призначено. З 01.02.2007 року позивачу припинено виплату пенсії та закрито пенсійну справу у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, що підтверджується копіями паспортів (а.с.5-6). На підставі рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.12.2012 року, адміністративний позов позивача ОСОБА_4 було задоволено, згідно вказаного рішення було зобов»язано відповідача нарахувати та виплачувати ОСОБА_4 пенсію за віком, починаючи з 07.10.2009 року (а.с.7-10).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.02.2016 року скасовано постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду України від 14.11.2013 року, а постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.12.2012 року залишено в силі (а.с.11-12).

На виконання постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.12.2012 року та ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.02.2016 року позивачу ОСОБА_4 з 07.10.2009 року Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області було поновлено виплату пенсії за віком. Сума нарахувань за період з 07.10.2009 року по 31.08.2016 року склала 31025,09 грн., розмір поновленої пенсійної виплати становить 374,67 грн. (а.с.13).

У відповідності до повідомлення №450/А-11 від 22.09.2016 на звернення представника позивача ОСОБА_6 щодо пенсійного забезпечення позивача ОСОБА_4, рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.12.2012 року по справі № 2а/242/2012 за позовом ОСОБА_4 щодо поновлення виплати пенсії та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 11.02.2016 року, виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в межах покладених судом зобов'язань (а.с.14), однак було відмовлено у перерахунку пенсії і індексації.

У відповідності до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, щодо заявлених вимог позивача (уточнених в заяві від 17.03. 2017 року) суд вважає, слід виходити з наступного. Порядок призначення пенсій, визначений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Відповідно до ст. 45 ч. 1, 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Статтею 51 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон, пенсія, призначена в Україні, виплачується за шість місяців наперед перед від'їздом, починаючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому випадку, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Питання виплати пенсій особам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регламентується Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон). Відповідно до частини 1 статті 49, статті 51Закону виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно з положенням другого речення статті 52 Закону, під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. У разі виїзду пенсіонера на постійне проживання за кордон йому необхідно особисто звернутись до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про припинення виплати пенсії. Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 до заяви про припинення виплати пенсії у зв'язку з виїздом за кордон подається закордонний паспорт з відповідним записом про виїзд на постійне місце проживання за кордон та талон про зняття з реєстрації за місцем постійного проживання.

Пенсія, яку пенсіонер отримував в Україні до виїзду на постійне проживання в іншу країну, за його заявою може бути виплачена за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Крім того, кожному пенсіонеру важливо з'ясувати в територіальному органі Пенсійного фонду України про пенсійне забезпечення країни, в яку він виїжджає для постійного місця проживання, про укладення з цією країною угоди в сфері соціального забезпечення. Потрібно дізнатися чи буде йому призначено пенсію за новим місцем проживання, чи пенсію йому переказуватиме Пенсійний фонд України. Виплата пенсії за кордон можлива лише за наявності двостороннього договору (угоди) про соціальне забезпечення між Україною та державою, до якої виїжджає пенсіонер на постійне проживання.

Виходячи з наведеного, судом встановлено, що у зв'язку із виїздом ОСОБА_4 на постійне місце проживання за кордон - в Ізраїль, з 01.02.2007 року позивачу було припинено виплату пенсії і закрито пенсійну справу, на підставі норми п. 2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (яка на вказаний період являлася конституційною).

Отже, доводи представника позивача що до спірних правовідносин слід враховувати Рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009, яким пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) не заслуговують на увагу, оскільки за кордон в Ізраїль ОСОБА_4 на постійне місце проживання виїхала ще до прийняття вказаного рішення.

Як вбачається з матеріалів дослідженої в судовому засіданні пенсійної справи, згідно розпорядження від 02.08.2016 року, ОСОБА_4 було поновлено пенсію в розмірі 374,67 грн., тобто в тому розмірі, у якому вона була припинена на час виїзду останньої на постійне місце проживання за кордон. Згідно розпоряджень, відповідно від 07.09.2016 року та 08.12.2016 року не змінювався розмір поновленої пенсії, при цьому зазначалося, що пенсія була поновлена на виконання рішення суду. Як пояснила представник відповідача в судовому засіданні, ручні правки, що містяться в означених розпорядженнях, то вони зумовлені програмним комплексом АСОПД/КОМТЕХ, за допомогою якого проводиться розрахунок розміру пенсії та на його підставі проводиться формування виплатних відомостей і який не передбачає усіх особливостей виконання рішень суду, саме що було здійснено із метою виконання рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.12.2012 року щодо поновлення і виплати пенсії позивачу ОСОБА_4 відповідачем. При цьому, зазначила, що пенсію було поновлено в повному обсязі на час її припинення.

Що стосується вимоги зобов»язання відповідача нарахувати і виплатити пенсію з урахуванням індексації, за період з 07.10.2009 року, суд за сукупністю досліджених по справі доказів вважає, що і в задоволенні даної вимоги слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Базовим місяцем для індексації пенсії є місяць призначення (перерахунку) пенсії, а також в разі підвищення пенсії в розмірі, який би перевищував суму індексації за умови її проведення відповідно до Закону.

Згідно з статтею 4 вказаного Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться з наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

З метою реалізації вказаного Закону Кабінетом Міністрів України постановою від 17 березня 2003 року №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок). Згідно з пунктом 1-1 Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін обчислюється Держкомстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації наведено у додатку №1. При цьому, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пенсій особам, які набули право на її призначення, здійснюється починаючи з місяця, в якому їх призначено (п.10-1 Порядку). Пунктом 2 Порядку передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку). Пунктом 4 Порядку визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Пенсії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Відповідно до пункту 5 Порядку у разі підвищення розмірів пенсії, а також при зростанні грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбувається таке підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не проводиться. Виходячи зі змісту наведеної норми для проведення подальшої індексації з наступного за базовим місяцем здійснюється нове обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком до перевищення порогу індексації. При цьому сума підвищення доходу має перевищувати суму індексації, що має нараховуватись у місяці зростання доходу. Тобто, пунктом 5 зазначеного Порядку регулюються правовідносини у разі підвищення мінімальної заробітної плати, пенсії, а пунктом 1.7 Порядку визначено подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року передбачено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Виходячи з наведеного, судом встановлено, що позивач звернулася до відповідача за дослідженим повідомленням №450/А-11 від 22.09.2016 при зверненні представника позивача ОСОБА_6 щодо пенсійного забезпечення позивача ОСОБА_4, було відповідачем зазначено, що рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.12.2012 року по справі № 2а/242/2012 за позовом ОСОБА_4 щодо поновлення виплати пенсії та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 11.02.2016 року, виконано в межах покладених судом зобов'язань (а.с.14) та було відмовлено у перерахунку пенсії і індексації. Виходячи з наведеного, суд вважає, що перерахунок пенсії за рішенням суду не є підвищенням розміру пенсії позивача у розумінні п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», а місяць перерахунку пенсії позивача згідно судового рішення не може бути підставою для зміни базового місяця для проведення індексації пенсії.

При цьому, також судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 в адміністративному позові від 26.09.2012 року, рішення по якому прийнято 11.02.2016 року, жодного питання з приводу перерахунків та індексації пенсії не порушувала, до того ж, не зверталася із даним питанням до Головного управління та не просила здійснити перерахунок пенсії з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, а саме з 01 січня 2001 року.

Таким чином, з моменту закриття пенсійної справи та до виконання рішення суду пенсія позивачу ОСОБА_4 в Україні не нараховувалась та не виплачувалась, тому безпідставним є посилання позивача в позові на виплату компенсації пенсії за період з жовтня 2009 до ухвалення остаточного рішення суду, оскільки пенсія позивачу не нараховувалась та була поновлена лише на підставі рішення суду у 2016 році, яким було зобов'язано поновити таку виплату, тому норма статті щодо виплати компенсації не поширюється на вказані виплати.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.12.2012 року було виконано вчасно, без порушень термінів виплати нарахованої пенсії, а тому застосовувати ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» немає підстав, оскільки компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться відносно нарахованих сум пенсії, і в разі затримки на один і більше календарних місяців виплати; суто на що вказує практика Вищого адміністративного суду України, зокрема постановою від 19.02.2014 року, відповідно до якої, особам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон пенсія була припинена. Оскільки після виїзду пенсіонера з України пенсія не нараховувалась, то зазначені положення частини 2 статті 46 Закону щодо спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Враховуючи, що Головним управлінням Пенсійного фонду виконано рішення суду своєчасно та в повному обсязі, підстав для виплати позивачу ОСОБА_4 компенсації втрати частини доходів, передбачених ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» немає, оскільки позивачу пенсія була припинена та не нараховувалась у зв'язку із виїздом на постійне місце проживання до іншої держави. Тільки на підставі рішення суду виплата пенсії була поновлена у 2016 році та виплачена у відповідності до зобов'язань, покладених судом на Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Судом, також встановлено, що з адміністративним позовом позивач звернулася до суду 19.10.2016 року за захистом своїх прав та інтересів, порушення яких на думку позивача виникли у період з 07.10.2009 року.

Згідно ст. ст. 99, 100 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав та інтересів.

Оскільки позивач ОСОБА_4 знала про те, що їй припинено виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, їй на той час було відомо про порушення своїх прав та інтересів, відомостей про поважність причини пропуску звернення в суд з позовом у жовтні 2016 року позивач не зазначила, суд вважає крім наведеного також, що має місце пропущення строку звернення з позовом в суд.

Згідно ст. 100 ч. 1 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними. Клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивачем не заявлено

Разом з цим, враховуючи наведене суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 з уточненнями від 17.03. 2017 року слід відмовити по суті їх звернення.

При прийнятті рішення суд також враховує, що згідно з частиною 1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Доводи відповідача, наведені у запереченнях на адміністративний позов, підтверджуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та наведеними нормами права.

Відповідно до ст. 66 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно до ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що відповідач надав належні докази на підтвердження своїх заперечень та необгрунтованості позовних вимог позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 6, 11, 17, 71, 94, 160, 161, 162, 163, 171-2 КАС України, суд - ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, зокрема: визнанні неправомірними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не нарахування та невиплати їй пенсії з урахуванням усіх перерахунків та індексації грошових доходів населення; зобов'язанні Головне Управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області нарахувати та виплатити їй пенсію з урахуванням усіх перерахунків та індексації за період з 7 жовтня 2009 року до ухвалення остаточного рішення суду і відновлення її прав та виплатити їй суму заборгованості по пенсії, яка утворилась з 7 жовтня 2009 року та в подальшому сплачувати їй пенсію з урахуванням усіх перерахунків та індексації; зобов'язанні Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести розрахунок і виплатити компенсації втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строків виплати пенсії в період з 7 жовтня 2009 року до ухвалення остаточного рішення суду і відновлення прав; зверненні постанову суду до негайного виконання - відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці, шляхом подачі сторонами апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а особами які не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з дня отримання її копії.

Суддя Слободян Г.М.