Справа № 751/11419/16-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

13 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у якому просила: поновити строк на звернення до суду з позовом, якщо суд буде вважати його пропущеним; визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові (протокол 721398 від 09.01.2015 року), в частині визначення розміру заробітку для обчислення пенсії (6506,88 грн.) та встановлення розміру пенсії 4554,82 грн./місяць; зобов'язати Чернігівське об'єднане управління пенсійного фонду України прийняти рішення, яким - визначити розмір заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_3, з урахуванням виплат, що вказані в стовпчику «інші виплати» в довідці №9/25-01-05-45 від 25.12.2014, починаючи з 26.12.2014, виходячи з 70% розміру заробітку (з урахуванням виплат, що вказані в стовпчику «інші виплати» в довідці №9/25-01-05-45 від 25.12.2014) встановити розмір пенсії ОСОБА_3, починаючи з 26.12.2014 року, та виплатити пенсію за мінусом раніше сплаченого розміру; допустити негайне виконання постанови суду в межах всієї суми виплати, зокрема за один місяць; встановити відповідачу строк для подачі до суду першої інстанції звіту про виконання судового рішення.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 січня 2017 року позовні вимоги за період з 26 грудня 2014 року по 26 червня 2016 року залишено без розгляду. Позов задоволено частково. Зобов'язано Чернігівське об'єднане Управління Пенсійного фонду України перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_3 виходячи з 70 % розміру заробітку з урахуванням виплат, що вказані в стовпчику «інші виплати» згідно довідки № 9/25-01-05-45 від 25 грудня 2014 року починаючи з 26 червня 2016 року, з врахуванням раніше здійснених виплат. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить зазначене рішення в частині залишення позову без розгляду скасувати та направити в цій частині справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування доводів своєї скарги апелянт зазначає, що судом порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

За правилами першої частини статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Наразі рішення суду першої інстанції оскаржене позивачем лише у частині залишення позовних вимог за період з 26 грудня 2014 року по 26 червня 2016 року без розгляду .

Колегія суддів звертає увагу на те, що рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п. 13.2 Постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7).

У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача до суду не з'явився, хоча він був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача та представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з таких обставин.

Вирішуючи спір, суд встановив, що позивач перебуває на обліку в Чернігівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України, з 26.12.2014 їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону «Про державну службу» в розмірі 70 % суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Листом від 11.11.2016 № 881/02/М-7 управління ПФУ на звернення позивача від 08.11.2016 надало їй копію заяви про призначення пенсії від 26.12.2014, копії документів, доданих до заяви, копію протоколу про призначення пенсії від 09.01.2015.

Позивач, вважаючи, що відповідачем при обчисленні розміру її пенсії протиправно не було враховано складової заробітку, що міститься в стовпчику «інші виплати» довідки роботодавця № 9/25-01-05-45 від 25.12.2014, звернулася до суду.

Місцевий суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в часині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачеві пенсії, виходячи з 70 % розміру заробітку з урахуванням виплат, що вказані в стовпчику «інші виплати» згідно довідки № 9/25-01-05-45 від 25 грудня 2014 року починаючи з 26.06.2016.

Водночас, залишаючи позовні вимоги за період з 26 грудня 2014 року по 26 червня 2016 року без розгляду, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що вимоги у цій частині заявлено поза межами встановленого статтею 99 КАС України шестимісячного строку.

Позивач із таким висновком не погодився. В апеляційній скарзі наполягає на тому, що протокол про призначення пенсії від 09.01.2015 їй не направлявся, про існування цього рішення, а також про складові заробітку, з яких відповідачем було обчислено пенсію, позивач дізналася, отримавши лист від управління ПФУ, тобто після 15.11.2016, а тому не вважає, що нею було пропущено строк звернення до суду, у зв'язку з чим, у суду були відсутні правові підстави для залишення позову без розгляду.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

У частинах 1, 2 ст. 99 КАС України закріплено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що пенсійні виплати є періодичними платежами, які виплачуються щомісячно, а отже, особа, отримуючи їх, є обізнаною щодо їх розміру кожного місяця.

Разом з тим, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод чи законних інтересів, перебіг якого починається з дня, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тобто, оскарженню до адміністративного суду підлягає бездіяльність суб'єкта влади, яка допущена ним та про яку позивач дізнався в межах вказаного строку. В іншому випадку, за відсутності поважних причин його пропуску, така позовна заява має бути залишена судом без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі № 21-329а13, висновки якого, у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні відповідних норм права.

Колегія суддів враховує, що законодавче обмеження строку оскарження, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після спливу таких строків відносини вважаються стабільними.

Наразі позивачем ставиться питання про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок її пенсії з 26.12.2014, проте позовну заяву подано лише 26.12.2016, тобто поза межами передбаченого ст. 99 КАС України шестимісячного строку, а тому видається обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення вимог позивача за період з 26.12.2014 по 26.06.2016 без розгляду..

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про те, що про існування рішення про призначення їй пенсії від 09.01.2015, оформленого протоколом, а також про складові заробітку, з яких відповідачем було обчислено пенсію, позивач дізналася, отримавши лист від управління ПФУ, тобто після 15.11.2016, а тому строк звернення до суду нею не пропущено.

Слід звернути увагу на те, що положення ст. 99 КАС України пов'язують початок перебігу строку на звернення до суду з тим моментом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

За змістом п. 9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846, у разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії.

Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що з часу призначення їй пенсії 26.12.2014 і до листопада 2016 року, маючи реальну, об'єктивну можливість, позивач не виявила належної зацікавленості та не вчиняла жодних активних дій з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого їй призначено пенсію, а також щодо складових заробітної плати, врахованих при обчисленні розміру її пенсії, при цьому доказів, які б підтверджували існування перешкод для цього, суду не надано.

Лише 08.11.2016 позивач звернулася з відповідною заявою до управління ПФУ за отриманням цієї інформації.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що позивачем не обґрунтовано та не доведено наявності поважних причин пропуску нею строку звернення до суду, а також підстав для поновлення такого строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

За таких обставин та правового регулювання, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність правових підстав для залишення без розгляду вимог позивача за період з 26.12.2014 по 26.06.2016.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні спору правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, водночас, відповідачем не доведено підстав для його скасування, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 січня 2017 року в оскаржуваній частині - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 18 квітня 2017 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.