Справа № 644/2018/17
Суддя: Сітало А. К.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 644/ 2018 /17
н/п 2-а/644/ 118 /17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2017 року м. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова - Сітало А.К., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова адміністративну справу за позовомОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова правонаступником якого є Індустріальне об`єднане Управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною відмову УПФУ в Індустріальному районі м. Харкова щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 10 років та зобов`язати УПФУ в Індустріальному районі м. Харкова призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 10 років у відповідності до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та вимог ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова. 01.06.2016 року йому виповнилося 50 років. Після досягнення 50 років позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», надавши відповідачу всі необхідні документи, оскільки в період з 27.06.1986 року по 01.09.1986 року знаходився у відрядженні по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова № 7 від 24.02.2017 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» через відсутність необхідних документів, які визначаються право на пенсію на пільгових умовах.

Вважаючи рішення Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах незаконною, позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Правонаступником відповідача Індустріальним об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова надано суду заперечення проти позову в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи це тим, що позивачем не було надано всіх необхідних документів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також представник відповідача посилається на те, що в наданій позивачем довідці Центрального архіву військ національної гвардії № 953/П-10162 від 11.01.2017 року та довідці військової частини № 14/5-626 від 03.06.1992 року не вказано, що ОСОБА_1 безпосередньо приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження, інших первинних документів, які б свідчили про передування в зоні відчуження позивачем надано не було.

Суд вирішив можливим розглянути справу на підставі наявних доказів та розглянути справу в порядку скороченого провадження, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства.

Суд, дослідивши матеріали справи надані сторонами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Згідно зі ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова.

В квітні 1985 року позивача було призвано для проходження строкової військової служби на направлено до військової частини № НОМЕР_1 відповідно до наказу № 98 від 21.04.1985 року, про що було зроблено відповідний запис, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 виданого 24.04.1985 року на ім`я ОСОБА_1 .

Проходження військової служби позивача також підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 , в якій зроблено запис під № 6 про звільнення позивача у зв`язку з призовом на військову службу, відповідно до наказу №60-к від 23.04.1985 року.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 145 від 26.06.1986 року позивача було направлено з місць проходження строкової служби у відрядження в розпорядження начальника УВВ по Українській та Молдавській РСР м. Київ для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі інженерно-технічного взводу з 26.06.1986 року до особливого розпорядження начальника електростанції.

На підставі наказу № 203 від 02.09.1986 року позивач повернувся з відрядження. Таким чином, позивач в період часу з 27.06.1986 року по 01.09.1986 року в складі інженерно-технічного взводу приймав учать в ліквідації наслідків аварії в тридцяти кілометровій зоні відчуження Чорнобильської АЕС, що підтверджується записом у військовому квитку, в якому також в графі «особливі відмітки», зазначено, що з 27.06.1986 року по 01.09.1986 року знаходився у відрядженні по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та згідно з Постановою Кабінету Міністрів СРСР і ВЦСПС від 05.06.1992 року № 665-195 цей період зараховується в трудовий стаж роботи і в стаж, який надає право на пільгову пенсію по списку № 1 в трикратному розмірі.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначення категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій.

Відповідно до п. 2 вказаної статті для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: - з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; - у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; - евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); - - особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено право на державну пенсію осіб віднесених до категорій 1, 2, 3, 4.

Статтею 55 вказаного Закону встановлено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме: п. 1 - учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів 10 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році 2-ї категорії, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_3 від 02.07.1997 року.

Перебування позивача у відрядженні по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 27.06.1986 року по 01.09.1986 року, також підтверджується зазначеними вище документами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та вимог ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого врядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановлюється ухвала.

Позивач звернувся з позовом про призначення пенсії, відповідно до законодавства 30.03.2017 року, після отримання рішення комісії № 7 від 24.02.2017 року.

Таким чином, судом не вбачається підстав застосування наслідків пропуску строку звернення до суду визначених ст. 100 КАС України.

Отже, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 1-4, 6-9, 11, 12, 17-19, 71, 72, 99-100, 158-163, 183-2 КАС України, ст. 19 Конституції України ,суд
П О С Т А Н О В И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова правонаступником якого є Індустріальне об`єднане Управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова правонаступником якого є Індустріальне об`єднане Управління Пенсійного фонду України м. Харкова в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Зобов`язати Індустріальне об`єднане Управління Пенсійного фонду України м. Харкова призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 10 років у відповідності до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та вимог ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Повний текст постанови виготовлено 21.04.2017 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду, через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: А.К. Сітало