Справа № 640/1839/17
Суддя: Попрас В. О.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/1839/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2017 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Попрас В.О.,

при секретарі - Томіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 ОСОБА_2 в Кіровоградській області ОСОБА_3 про визнання дій посадової особи незаконними, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить та визнати незаконними дії інспектора взводу №2 ОСОБА_2 в Кіровоградській області ОСОБА_3 по складанню постанови серії ПС 2 №188471 від 02.02.2017 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення штрафу, а також просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 02.02.2017 р., винесену відповідачем про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. та закрити провадження по справі. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 02.02.2017 р. близько 09 год. 45 хв. позивач, керуючи автомобілем ГАЗ-3302, рухався автодорогою Н-14 у напрямку м. Кропивницький і був зупинений інспектором взводу №2 ОСОБА_2 в Кіровоградській області ОСОБА_3, який повідомив позивача, що він нібито виконав обгін іншого транспортного засобу на пішохідному переході та перехресті, чим порушив п.14.6 Правил дорожнього руху України (далі за текстом ПДР України). Також відповідач повідомив, що здійснив зйомку правопорушення, але відмовив в ознайомленні позивача з відеозаписом. Переглянувши відеозапис самостійно, відповідач погодився, що позивач закінчив маневр обгону до перехрестя, тобто порушення вимог п.14.6.а) ПДР України не було. Втім не зміг на вимогу позивача показати, де саме знаходиться згаданий пішохідний перехід, бо на згаданій ділянці дороги не було позначень відповідними знаками 1.32, 5.35.1 5.35.2, а також розміткою 1.14.1 1.14.2 «зебра». Позивач вказує, що під час спілкування з відповідачем звертав його увагу на те, що відповідно до п.п.1.10 та 33.5 ПДР України, пішохідний перехід це ділянка проїжджої частини, призначена для руху пішоходів через дорогу, і позначена знаками 5.35.1.(праворуч від дороги) та 5.35.2 (ліворуч від дороги). Також позивач заперечував, що вчинив правопорушення, з огляду на відсутність відповідних знаків та розмітки. Проте, відповідач за відсутності доказів, склав постанову, зауваживши, що ОСОБА_1 може оскаржити її в судовому порядку.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав письмові заперечення, в якій вказав, що вважає позов необґрунтованим, просить відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що під час винесення постанови відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення, своєчасно. Також зазначає, що в діях позивача наявний склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та в якості доказу надає диск з відеозаписом, який підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно постанови серія ПС2 №188471 від 02.02.2017 р., винесеної інспектором взводу №2 ОСОБА_2 в Кіровоградській області ОСОБА_3, 02 лютого 2017 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по автодорозі Олександрівка-Миколаїв 78 км. здійснив обгін транспортного засобу ближче ніж за 100 метрів до нерегульованого пішохідного переходу та перехресті дорожні знаки та розмітка в наявності, чим порушив вимоги п.п.14.6 «в», «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. За адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Обгін це випередження одного або кількох транспортних засобів, повязане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Пунктом 14.6.а) ПДР України встановлено, що обгін заборонено на перехресті.

Пунктом 14.6.в) ПДР України встановлено, що обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м поза населеним пунктом.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил обгону.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Для встановлення складу та події адміністративного правопорушення, яке полягає в порушенні правил обгону, обов'язковою умовами є встановлення уповноваженою посадовою особою факту випередження транспортним засобом, яким керувала особа, що притягається до відповідальності, інших транспортних засобів, повязане з виїздом на смугу зустрічного руху, у випадках, коли обгін заборонено Правилами дорожнього руху України.

Зокрема, у випадку, передбаченому п.14.6.а) ПДР України - коли обгін здійснено на перехресті; у випадку, передбаченому п.14.6.в) ПДР України коли обгін здійснено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і ближче ніж за 100 м перед пішохідним переходом поза населеним пунктом.

У відповідності до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В матеріалах справи міститься копія постанови серія ПС2 №188471 від 02.02.2017 р., винесеної інспектором взводу №2 ОСОБА_2 в Кіровоградській області ОСОБА_3С, в тексті якої зазначається, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, по автодорозі Олександрівка-Миколаїв 78 км. здійснив обгін транспортного засобу ближче ніж за 100 метрів до нерегульованого пішохідного переходу та перехресті дорожні знаки та розмітка в наявності, чим порушив вимоги п.п.14.6 «в», «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Під час складання постанови водій ОСОБА_1 оспорював допущене порушення та накладене адміністративне стягнення, оскільки заперечував факт обгону на перехресті та на відстані меншій ніж 100 метрів до нерегульованого пішохідного переходу.

Проте, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що він не скоював адміністративного правопорушення.

В матеріалах справи відсутні докази, на підставі яких уповноважена посадова особа встановила факт здійснення автомобілем НОМЕР_1, під керуванням позивачем, на автодорозі Олександрівка-Миколаїв 78 км. обгону транспортного засобу ближче ніж за 100 метрів до нерегульованого пішохідного переходу та перехресті.

В судовому засіданні відтворювався та досліджувався наданий відповідачем відеозапис.

Проте, з відеозапису не вбачається, що автомобіль ГАЗ здійснив обгін ближче ніж за 100 метрів до нерегульованого пішохідного переходу та на перехресті, оскільки не видно знаків відповідних знаків 1.32, 5.35.1 5.35.2 або розміткою 1.14.1 1.14.2 «зебра», якими позначаються пішохідні переходи, а також відсутнє перехрестя в місті здійснення обгону. Крім того, на відеозапису не видно номерний знак автомобіля, а також відсутні відомості, підтверджуючі, що автомобілем керував саме позивач.

Другий відеофайл наданого відповідачем відеозапису зроблений в іншій день, оскільки в першому відеофайлі на дорозі лежить сніг, а на другому відеофайлі на дорозі снігу не має, на невідомій ділянці дороги, тому не підтверджує наявності в місті здійснення обгону пішохідного переходу та перехрестя.

Вказані вище обставини свідчать про недоведеність наявності в діях позивача порушень вимог п.14.6.а) та п.14.6.в) Правил дорожнього руху України, що в свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що постанова серія ПС2 №188471 по справі про адміністративне правопорушення від 02.02.2017 р. про накладення адміністративного стягнення на позивача не відповідає вимогам закону та не підтверджує наявність адміністративного правопорушення, винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови підлягають задоволенню.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.122 КУпАП розглядаються органами Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Враховуючи викладене, вимога позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає, оскільки справа про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП розглядається та вирішується уповноваженим працівником підрозділу патрульної служби Національної поліції, який має спеціальне звання, а не судом.

Суд також відмовляє взадоволені позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними дій відповідача по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлені основні повноваження поліції, яка відповідно до покладених на поліцію завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоровю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст.30 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Статтею 255 КУпАП передбачено, що у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Згідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі правопорушення, передбачені частинами друга і третя статті 122 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд вважає, що інспектор взводу №2 ОСОБА_2 в Кіровоградській області ОСОБА_3 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відсутні докази того, що відповідач при винесені оскаржуваної постанови вийшов за межі наданих йому повноважень або діяв в непередбачений законом спосіб, відсутні підстави вважати незаконними його по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст. ст. 8, 11, 94, 99, 159, 160-163, 171-2 КАС України, ст.ст.122, 247, 251, 254, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову серія ПС2 №188471 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 02 лютого 2017 року, винесену інспектором взводу №2 ОСОБА_2 в Кіровоградській області ОСОБА_3, про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 425 грн.

В інший частині в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії цієї постанови.

СУДДЯ