Справа № 205/2493/16-а(2а/205/69/16)
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 лютого 2017 рокусправа № 205/2493/16-а(2а/205/69/16)

Суддя Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Прокопчук Т.С., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську

на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 26 травня 2016 року

по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровську з адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську (далі по тексту - ОСОБА_3 обєднане УПФУ в м. Дніпропетровську) про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 26 травня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровську про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії задоволений частково.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 обєднане УПФУ в м. Дніпропетровську оскаржило її в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 189 КАС України, отримавши апеляційну скаргу, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її відповідність вимогам ст. 187 КАС України.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам ст. 187 КАС України, було встановлено, що зазначену апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог закону, що полягає в наступному.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, апеляційну скаргу було подано після закінчення строків апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 26 травня 2016 року, а також з порушенням вимог ч. 6 ст. 187 КАС України, у звязку з тим, що апелянтом ОСОБА_3 обєднаним УПФУ в м. Дніпропетровську до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору або документ в підтвердження звільнення апелянта ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровську від сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовну вимогу немайнового характеру, який подано фізичною особою (клопотання апелянта ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровську про звільнення апелянта ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровську від сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовну вимогу немайнового характеру, який подано фізичною особою, в порядку ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи скрутний матеріальний стан та відсутність коштів на рахунках апелянта ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровську, суддею не задоволено).

Ухвалою судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровську на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 26 травня 2016 року залишена без руху, у звязку з не відповідністю вимогам ст. 187 КАС України та пропущенням процесуальних строків на апеляційне оскарження та апелянту ОСОБА_1 обєднаному УПФУ в м. Дніпропетровську надано строк на їх виправлення протягом тридцяти днів включно з моменту отримання ухвали судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: апелянту ОСОБА_1 обєднаному УПФУ в м. Дніпропетровську пропонувалось протягом тридцяти днів включно з моменту отримання ухвали судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року про залишення апеляційної скарги без руху надати суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 26 травня 2016 року із зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 26 травня 2016 року з наданням відповідних доказів, а також надати суду апеляційної інстанції оригінал квитанції про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовну вимогу немайнового характеру, який подано фізичною особою на суму 606 грн. 32 коп. на підтвердження сплати судового збору.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, копія ухвали судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року про залишення апеляційної скарги без руху отримана уповноваженою особою апелянта ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровську 26 січня 2017 року, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах адміністративної справи, однак ухвала судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року протягом тридцяти днів включно з моменту її отримання апелянтом ОСОБА_1 обєднаним УПФУ в м. Дніпропетровську не виконана, зазначені недоліки апелентом ОСОБА_1 обєднаним УПФУ в м. Дніпропетровську протягом тридцяти днів включно з моменту її отримання не усунені, клопотання про продовження строку, встановленого судом для усунення недоліків апеляційної скарги, відповідно до ч. 4 ст. 189 КАС України, від апелянта ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровську на адресу суду апеляційної інстанції станом на 27 лютого 2017 року не надійшло.

Разом з тим, 31 січня 2017 року від апелянта ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровську на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про усунення, на думку апелянта ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровськ, недоліків апеляційної скарги, однак, в порушення вимог ч. 6 ст. 187 КАС України, апелянтом ОСОБА_1 обєднаним УПФУ в м. Дніпропетровськ знов ж таки не додано документ про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовну вимогу немайнового характеру, який подано фізичною особою на суму 606 грн. 32 коп. на підтвердження сплати судового збору.

Натомість, клопотання апелента ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровську, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 31 січня 20176 року, містить вимогу, відповідно до змісту якої апелянт ОСОБА_3 обєднане УПФУ в м. Дніпропетровську звертається до суду апеляційної інстанції з проханням про відстрочення апелянту ОСОБА_1 обєднаному УПФУ в м. Дніпропетровську сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовну вимогу немайнового характеру, який подано фізичною особою, відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», вказуючи, що апелянт ОСОБА_3 обєднане УПФУ в м. Дніпропетровську є бюджетною, неприбутковою організацією, має скрутний матеріальний стан через відсутність на рахунках коштів для сплати судового збору, оскільки немає відповідного фінансування з боку держави, тому що до 01.09.2015 року органи Пенсійного фонду України, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла до 01.09.2015 року) були звільнені від його сплати, у звязка з чим бюджетом на 2016 рік кошти на сплату судового збору органам Пенсійного фонду України передбачені не були.

Розглянувши клопотання апелянта ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровську, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 31 січня 2017 року, про відстрочення апелянту ОСОБА_1 обєднаному УПФУ в м. Дніпропетровську сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовну вимогу немайнового характеру, який подано фізичною особою, в порядку ст. 8 Закону України «Про судовий збір», а також вивчивши наведені у ньому підстави, приходжу до висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Питання зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат врегульовані ст. 88 КАС України.

Так, відповідно до ст. 88 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Особа, яка вважає свій майновий стан незадовільним, через що в неї існують перешкоди для доступу до правосуддя, має подати до суду відповідне клопотання і документи, які свідчили би про важкий майновий стан (податкова декларація про доходи, довідка про заробітну плату, пенсію, стипендію, тощо).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Виключний перелік заяв та клопотань, за подання яких не справляється судовий збір, встановлений частиною 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» також встановлено перелік категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору. Зазначені переліки є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Дійсно, статтею 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції до 01.09.2015 року, органи Пенсійного фонду України були звільнені від сплати судового збору. Разом з тим, Законом України № 484-VІІІ від 22.05.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набув чинності з 01.09.2015 року, статтю 5 Закону України «Про судовий збір» викладено в новій редакції, де відсутні пільги державним органам щодо звільнення від сплати судового збору. Тобто, відповідальність за сплату судового збору державними органами держава взяла на себе. Відтак, посилання субєкта владних повноважень на відсутність фінансування для сплати судового збору є безпідставними.

З огляду на викладене, апелянт ОСОБА_3 обєднане УПФУ в м. Дніпропетровську не відноситься до осіб, які звільнені від сплати судового збору та повинен сплачувати судовий збір.

У розумінні приписів ст. 8 Закону України «Про судовий збір», відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

До того ж, вважаю за можливе наголосити на тому, що даною статтею передбачено право суду, а не обовязок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення від сплати судового збору.

Посилання ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровську в своєму клопотанні, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 31 січня 2017 року, на відсутність фінансування для сплати судового збору є необґрунтованими, оскільки дана обставина не є встановленою законом підставою для відстрочення сплати судового збору.

Водночас, апелянтом ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровську не надано суду апеляційної інстанції жодних доказів наявності обставин щодо відсутності фінансування або обмеженого фінансування або ж несвоєчасного перерахування коштів з державного бюджету бюджетній установі на оплату судового збору, як на підставу для відстрочення сплати судового збору, як і не надавались докази звернення апелянта ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровську до відповідних органів з проханням про виділення коштів на оплату судового збору у цей період, а також жодних доказів можливості в подальшому сплатити суму судового збору.

Суддя критично оцінює надане апелянтом ОСОБА_1 обєднаним УПФУ в м. Дніпропетровську клопотання, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 31 січня 2017 року, про відстрочення апелянту ОСОБА_1 обєднаному УПФУ в м. Дніпропетровську сплати судового за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовну вимогу немайнового характеру, який подано фізичною особою, в порядку ст. 8 Закону України «Про судовий збір», з огляду на те, що у спірних правовідносинах апелянт ОСОБА_3 обєднане УПФУ в м. Дніпропетровську виступає як орган державної влади, тобто як представник держави через якого вона набуває і здійснює свої права та обовязки. За таких умов, вказані обставини, тобто неналежне фінансування державою апелянта ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровську, як свого представника у спірних правовідносинах, не можуть вважатись підставою для відстрочення сплати судового збору.

Крім того, наведені в клопотанні, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 31 січня 2017 року, підстави для відстрочення сплату судового збору не є поважними, у звязку з тим, що обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати. Аналогічна правова позиція висловлена і в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду від 23.01.2015 року № 2, про що також було зазначено в ухвалі судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Прокопчук Т.С. від 27 жовтня 2016 року.

Аналіз такого врегулювання та судової практики дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке право мають і бюджетні установи. Водночас, якщо ці бюджетні установи діють, як субєкт владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Що стосується порушення апелянтом ОСОБА_1 обєднаним УПФУ в м. Дніпропетровську вимог ст. 186 КАС України, зазначаю наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 26 травня 2016 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом у відкритому судовому засіданні ухвалено постанову.

Відповідно до письмової розписки в матеріалах адміністративної справи (а.с.25), копія постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 26 травня 2016 року отримана представником відповідача ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровську ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності (копія знаходиться в матеріалах адміністративної справи (а.с.26) - 17 серпня 2016 року.

З огляду на вказане, відповідно до ч. 3 ст. 186 КАС України, останнім днем строку подання апеляційної скарги було 29 серпня 2016 року включно (день, який був першим робочим днем після 27 серпня 2016 року - останнього дня для оскарження вказаного судового рішення, який припав на вихідний день).

Втім, апеляційна скарга ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровську на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 26 травня 2016 року до суду першої інстанції подана 12 жовтня 2016 року, про що свідчить реєстраційний штамп вхідної кореспонденції Ленінського районного суду м. Дніпропетровську, тобто з півторамісячним пропуском строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

Більш того, відповідно до дати, проставленої апелянтом ОСОБА_1 обєднаним УПФУ в м. Дніпропетровську на апеляційній скарзі, апеляційна скарга ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровську на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 26 травня 2016 року навіть виготовлена - 10 жовтня 2016 року, тобто, поза межами десятиденного строку, встановленого чинним законодавством України на час подання апеляційної скарги.

Також, вважаю за необхідне зауважити, що оскаржувана апелянтом ОСОБА_1 обєднаним УПФУ в м. Дніпропетровську постанова Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 26 травня 2016 року на момент подачі апеляційної скарги набрала законної сили, у звязку з чим апелянт ОСОБА_3 обєднане УПФУ в м. Дніпропетровську мав заявити клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 26 травня 2016 року, а також навести чіткі та обґрунтовані поважні причини пропуску ними строку на апеляційне оскарження рішення суду, які б виправдовували втручання у принцип res judicata (принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами).

В той же час, наголошую на тому, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 26 травня 2016 року апелянтом ОСОБА_3 обєднаним УПФУ в м. Дніпропетровську взагалі не заявлялось.

Клопотання про продовження строку, встановленого судом апеляційної інстанції для усунення недоліків апеляційної скарги, відповідно до ч. 4 ст. 189 КАС України, від апелянта ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровську на адресу суду апеляційної інстанції станом на 27 лютого 2017 року не надійшло.

Враховуючи наявність вказаних недоліків апеляційної скарги, відсутність документа про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовну вимогу немайнового характеру, який подано фізичною особою на суму 606 грн. 32 коп. на підтвердження сплати судового збору станом на 27 лютого 2017 року, відсутність клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 26 травня 2016 року із зазначенням поважних підстав для поновлення строку апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 26 травня 2016 року з наданням відповідних доказів станом на 37 лютого 2017 року, а також відсутність клопотання про продовження строку, встановленого судом апеляційної інстанції для усунення недоліків апеляційної скарги, відповідно до ч. 4 ст. 189 КАС України, дана адміністративна справа не може бути розглянута Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КАС України, апеляційна скарга залишається без руху, також, у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 186 КАС України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або, якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строків.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

За таких обставин, суддя вважає за необхідне відмовити апелянту ОСОБА_1 обєднаному УПФУ в м. Дніпропетровську у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 обєднаного УПФУ в м. Дніпропетровську на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 26 травня 2016 року у даній адміністративній справі.

Керуючись ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 обєднаному управлінню Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 26 травня 2016 року по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Суддя Т.С. Прокопчук