Справа № 502/508/17
Суддя: Маслеников О. А.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 502/508/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання - Скрипкіної А.Ю.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Данчука І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу

за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до

Начальника СРПП Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області

майора поліції Данчука Івана Валерійовича

про

скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_1 звернувся 27.03.2017 р. до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В позовній заяві ОСОБА_1 вказав, що майором поліції, начальником СРПП Кілійського ВП Данчук І.В. було винесено постанову № 184065 від 25.03.2017 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Відповідно до змісту постанови, керуючи транспортним засобом, на автодорозі Кілія - Вилкове через с. Ліски під час руху поза населеним пунктом він не ввімкнув ходові вогні (ближнє світло фар), чим порушив п. 9.8 правил дорожнього руху. 25.03.2017 р. о 10 годині 50 хвилин на автомобільній дорозі Кілія - Вилкове (через с. Ліски), ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем «ZAZ - DAEWOO» д.н. НОМЕР_1, в салоні були два його сина, був зупинений відповідачем та ще двома поліцейськими, які не представилися, але одразу без пояснень запропонували відкрити багажник. Після огляду відповідачем було повідомлено, що відповідно до п. 9.8 ПДРУ з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами, повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. Враховуючи відсутність в конструкції транспортного засобу денних ходових вогнів, вищезазначене порушення було усунуто на місці шляхом увімкнення ближнього світла фар. Відповідно до ст. 125 КУпАП, інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження. Водночас ст. 121-128, частини першої і другої статті 129, статті 139 і 140 КУпАП не містять положень про встановлення відповідальності за таке порушення ПДР, як не увімкнення ближнього світла фар з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами. З огляду на це, відповідач мав притягнути ОСОБА_1 до відповідальності саме за ст. 125 КУпАП. Крім того, одразу повідомивши відповідача про те, що позивач не згоден із притягненням його до відповідальності яка, передбачена саме ч. 2 ст. 122 КУпАП, попросив власноруч надати письмові пояснення у складеному протоколі та постанові, на цю пропозицію відповідач відповів, що у протоколі для цього немає місця, чим порушив вимоги ст. 256 КУпАП, тому поставити свій підпис у постанові він відмовився. Зважаючи на вищевказане, позивач вважає, що відповідачем невірно кваліфіковано дії позивача та помилково притягнуто його до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а не за ст. 125 КУпАП, що є прямим порушенням принципу законності, встановленого ст.7 КУпАП, тому постанова АР № 184065 від 25.03.2017 р. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 - закриттю у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення саме за диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив суд скасувати постанову серії АР № 184065 від 25.03.2017 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити справу за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та на підставі порушення норм процесуального права.

Відповідаючи на питання суду підтвердив, що рухався поза населеним пунктом без увімкненого ближнього світла фар і включив його після винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні відповідач Данчук І.В. заперечував проти адміністративного позову з підстав викладених у письмових запереченнях, в яких, що 25.03.2017 р. під час відпрацювання Кілійського району ним спільно з т.в.о. заступника начальника ВП - начальника патрульної поліції Кілійського ВП майором поліції ОСОБА_3, інспектором ДС Ізмаїльського ВП майором поліції ОСОБА_4 в складі ГРПП за допомогою спеціальних сигналів на патрульному автомобілі «Daewoo Lanos» д.н. НОМЕР_5, на а/д Кілія - Вилкове через с. Ліски о 10 годині 50 хвилин було зупинено автомобіль НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, який перевозив на передньому сидінні автомобіля дитину зростом менше 145 см. та віком до 12 років, порушуючи п. 21.11 б ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 125 КУпАП; під час руху транспортного засобу користувався засобами зв'язку тримаючи їх в руках, а саме розмовляв по мобільному телефону, порушуючи п. 2.9 д ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 122 ч. 2 КУпАП; під час руху поза населеного пункту з 1 жовтня по 1 травня не ввімкнув на транспортному засобі денні ходові вогні (ближнє світло фар), порушуючи п. 9.8 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 122 ч. 2 КУпАП. Враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинив кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), у відповідності до ст. 36 КУпАП стягнення було накладено в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених та ним було винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді штрафу 425 грн., без складання відповідного протоколу. Оскільки ОСОБА_1 не визнавав себе винним ні в одному із зазначених порушень ПДР України, пояснюючи, що після зупинки автомобіля дитина зростом менше 145 см. та віком до 12 років пересіла на заднє сидіння, по телефону він вже не розмовляє та місце де його зупинили працівники поліції він вважає населеним пунктом, оскільки поруч розташована естакада для навчальної їзди, тому він рухався на автомобілі не ввімкнувши ближнє світло фар, постанова була винесена за ст. 122 ч. 2 КУпАП, а саме за порушення п. 9.8 ПДР, в зв'язку з тим що на той момент було отримано доказ саме цього порушення ПДР, оскільки було отримано доказ саме цього порушення ПДР - фотознімок з камери відеоспостереження, розташованої в 2-х км. від від'їзду в м. Кілія з боку с. Ліски та на відстані близько 1 км. від місця зупинки а/м «ZAZ Daewoo» д.н. НОМЕР_3, на якому видно, що на даному транспортному засобі не ввімкнено зовнішнє освітлення. До того ж, в листі управління безпеки дорожнього руху ДПД Національної поліції України від 02.09.2017 р. зазначено, що з 1 жовтня на заміських дорогах необхідно вмикати денні ходові вогні або ближнє світло фар, така ж сама вимога закріплена в п. 9.8 ПДР та діє з 1 жовтня по 1 травня і є обов'язковою для виконання, покликана підвищити безпеку дорожнього руху на затемнених ділянках дороги, як у світлу пору доби, так і в темну, ігнорування цієї норми тягне за собою відповідальність згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши положення чинного законодавства, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Приписами статті 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Отже, наведеними нормами визначено, що позивач, як водій транспортного засобу, повинен виконувати встановлені діючим законодавством правила дорожнього руху. Відступати від виконання своїх обов'язків водій може лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 184065 від 25.03.2017р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн.

Підставою для накладення адміністративного стягнення стало те, що 25.03.2017 р. о 10 год. 50 хв., ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_4, порушив правила користування зовнішніми освітлювальними приладами, а саме не ввімкнув денні ходові вогні (ближнє світло фар), чим порушив вимоги ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З п.п. «г» п. 9.1 Правил дорожнього руху, попереджувальними сигналами є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.

Згідно з п. 9.8 Правил дорожнього руху з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

Таким чином, відповідний попереджувальний сигнал має бути увімкненим на механічному транспортному засобі при початку його руху за межами населеного пункту, і до моменту припинення його руху за межами населеного пункту.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно п.2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, згідно п. 4 розділу І вказаної Інструкції - у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.Тобто вказані положення кореспондуються з приписами ч. 2 ст. 258 КУпАП.

Згідно ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України - обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України - у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що відповідачем було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, докази, досліджені в судовому засіданні, свідчать про правомірність дій відповідача стосовно притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки він в порушення п. 9.8 Правил дорожнього руху керував транспортним засобом без поза населеним пунктом без увімкненого ближнього світла фар, про що сам зазначив у судовому засіданні.

Посилання позивача на те, що вчинене ним порушення помилково кваліфіковане відповідачем за ч. 2 ст. 122 КУпАП , а не за ст. 125 КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки він порушив правила користування попереджувальними сигналами, що має наслідком відповідальність саме за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Крім того, нескладення протоколу про адміністративне правопорушення, в даному випадку, з огляду на положення ч. 2 с. 258 КУпАП, не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення

Отже, у відповідача були наявні підстави для винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП, з огляду на встановлені обставини та відповідні положення законодавства, на думку суду, є доведеним.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що оскаржувана позивачем постанова прийнята з дотриманням вимог діючого законодавства.

Згідно зі ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що в даному випадку факт допущення порушень положень законодавства про дорожній рух ОСОБА_1 знайшов своє підтвердження, стягнення на позивача відповідачем накладено в мінімальному розмірі, в зв'язку з чим вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті, суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково

На підставі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», ч. 2 ст. 122, ст. ст. 222, 258, п. 1 ч. 1 ст. 293 КУпАП, п.п. «г» п. 9.1, п. 9.8, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395, керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 71, 86, 94, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до начальника СРПП Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області майора поліції Данчука Івана Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 171-2 КАС України постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников