Справа № 804/14945/13-а
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2013 року адміністративний позов Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби задоволено (а.с. 16-17).

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2013 року (а.с. 28-32).

Відповідно до ч. 2 ст. 189 КАС України отримавши апеляційну скаргу, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її відповідність вимогам статті 187 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд прийшов до висновку, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 186 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

За змістом ч.4 ст.189 КАС України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Так, звернувшись 06.04.2017 року до суду з апеляційною скаргою (а.с. 28), відповідачем в порушення вимог ст. 186 КАС України, був пропущений строк на апеляційне оскарження.

Разом з апеляційною скаргою відповідач заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначає про те, що йому стало відомо про постанову суду першої інстанції від 30 грудня 2013 року лише 28.03.2017 р. після подання фінансового звіту за 2016 рік (а.с. 33-34).

Перевіривши доводи клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що наведені підстави є недостатніми на підставі наступно.

Згідно статті 167 КАС України, судове рішення вважається врученим, у тому числі у разі повернення поштового відправлення, яке не вручено адресату з незалежних від суду причин, та у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, повідомленою цими особами суду, або за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, чи для фізичних осіб, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, яка зареєстрована у встановленому законом порядку.

Як вже зазначалось, копію оскаржуваної постанови судом першої інстанції було направлено 30.12.2013 на адресу відповідача, проте останнім не отримана з незалежних від суду причин.

Отже, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2013 року вважається врученою відповідачу відповідно до ст.167 КАС України.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з частиною 2 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

В силу закону, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Наведені підстави для поновлення строку апеляційного оскарження є неповажними, оскільки не свідчать про неможливість своєчасно, у встановленому порядку подати апеляційну скаргу, а доводи заявника стосовно неналежного виконання бухгалтером своїх трудових обов’язків, а саме не подання до податкового органу за 2015 рік податкової звітності, не є об'єктивно непереборними, такими, що не залежать від волевиявлення особи та не пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою.

З огляду на що, вважаю підстави, вказані відповідачем у клопотанні про поновлення строку - неповажними, оскільки це є лише недоліками внутрішньо - трудових правовідносин між керівником та його підлеглими, а тому не можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що зазначені відповідачем причини пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції не можуть вважатися поважними та не виправдовують втручання у принцип остаточності рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 Кодексу адміністративного судочинства України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Таким чином, поважними за змістом ч. 1 ст. 102 Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Слід звернути увагу на те, що встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного процесу та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, вважаю за необхідне встановити заявнику апеляційної скарги строк для усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, а саме: для надання клопотання про поновлення строків апеляційного оскарження з обґрунтуванням інших підстав для поновлення строку та наданням належних доказів поважності причин щодо його пропуску.

Відповідно до ч. 3 статті 189 КАС України, до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно до вимог, встановлених статтею 187 Кодексу, застосовуються правила статті 108 КАС України, згідно з якими апеляційна скарга залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 108, 187, ч.3 ст. 189 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Надати тридцятиденний строк з дати отримання цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду:

-клопотання про поновлення строків апеляційного оскарження з обґрунтуванням об'єктивних підстав для поновлення строку та наданням належних доказів поважності причин щодо його пропуску

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя: В.В. Мельник