Справа № 820/680/17
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 р. Справа № 820/680/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бенедик А.П. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2017р. по справі № 820/680/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСК ОСОБА_1"

до Державної екологічної інспекції у Харківській області

про скасування припису,

ВСТАНОВИЛА:

14.02.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТСК ОСОБА_1" звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Харківській області, в якому просить скасувати припис відповідача №02-25/246 від 26.12.2016 року

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2017 року позов задоволено.

Скасовано Припис № 02-25/246 від 26.12.2016 року Державної екологічної інспекції у Харківській області.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСК ОСОБА_1" () судовий збір у розмірі 1600 грн. (одна тисяча шістсот) грн.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов залишити без задоволення.

В обґрунтування апеляційної скарги, відповідач посилається на порушення норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач зареєстрований у передбаченому законодавством порядку у якості юридичної особи 09.10.2012 року, основним видом економічної діяльності якого є збирання безпечних відходів.

На підставі наказу від 12.12.2016 року № 7234/01-04 та направлення на перевірку від 12.12.2016 року № 724/01-04 у період з 12.12.2016 року по 23.12.2016 року відповідачем була проведена позапланова перевірка позивача з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

За результатами вказаної перевірки складено акт № 724/01-04/02-09 від 23.12.2016 року про порушення вимог законодавства, виявлених під час заходу державного нагляду (контролю).

Порушення виявлені під час перевірки складені в акті перевірки № 724/01-04/02-09 від 23.12.2016 року, а саме:

- відповідно звіту по інвентаризації викидів забруднюючих речовин на проммайданчику позивача, що розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, землі Кочетоцкої сільради, Зона №11, комплекс будівель №11, проведеного у 2014 році та дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 20.10.2014 року № -1461 на підприємстві нараховується 12 джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме:

- 3 опалювальних агрегати, що розміщені в топковій (дж. № № 1, 10, 11);

- 4 установки термолізу, що розміщені на ділянці термолізу (дж. № № 5 - 9);

- з ємності зберігання палива, що розміщені на ділянці термолізу (дж. № № 2 - 4);

- склад (дж. № 12).

В ході перевірки встановлено, що позивачем здійснено переобладнання ділянки установок термолізу (дж. № № 5 - 8) шляхом ліквідації 4 труб, від яких відповідно до вказаного Звіту та Дозволу повинні здійснюватися викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

На теперішній час вищевказані джерела утворені викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме 4 установки термолізу підключено до новоствореного джерела викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря - труби від якої здійснюється загальний викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

З огляду на зазначене, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від указаних джерел утворення викидів, а саме 4 установки термолізу здійснюється за відсутності відповідного дозволу;

- в ході перевірки було здійснено вимірювання вмісту забруднюючих речовин у викидах стаціонарних джерел позивача, а саме: на джерелі викидів № 1 (топкова № 1, котел РОСС-25) - протокол вимірювання вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел № 724/01-04 від 21.12.2016 року. Вимірювання здійснювалися такими засобами вимірювальної техніки, як газоаналізатор ОКСИ 5М-5НД (Свідоцтво № 80530/1), мікроманометр ММЦ - 200 (Свідоцтво № 1585/465), секундомір СОС пр - 2б-2 (Свідоцтво № 21/2476), ваги лабораторні KERN АВТ - 220-4М (Свідоцтво № 87507/1), напірна трубка ТН - 2,0 (Свідоцтво № 21/0927), спецктрофотометр Photolab Spektral (Свідоцтво № 84227/1), міні - термометр Testo (Свідоцтво № 1336/102), мановакуумметр МЦ - 1Д-10 (Свідоцтво 21/1120), ротаметр М679 Р-20,0 (Свідоцтво № 0117Р/2), ротаметр М679 Р-1,0 (Свідоцтво № 0117Р/1), рулетка Р20УЗК (Свідоцтво № 03/4949). За результатами вказаного вимірювання забруднюючих речовин на джерелі викидів № 1 (топкова) було виявлено перевищення вмісту вуглецю оксиду у 48243 разів (протокол від 21.12.2016 року № 724/01-04 вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел). Зазначене свідчить про невиконання умов дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 20.10.2014 року № -1461, так як гранично допустимі викиди в атмосферу значено перевищують гранично допустимі величини дозволених викидів;

- на перевірку представлено дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 20.10.2014 року № -1461, терміном дії до 20.10.2024 року (Харківська область, Чугуївський район, землі Кочетоцкої сільради, Зона №01, комплекс будівель №11). Попередній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами відсутній. Таким чином, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря в період з 23.12.2013 року по 19.10.2014 року здійснювались за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Інформацію щодо викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами в період з 23.12.2013 року по 19.10.2014 року на перевірку не представлено;

- на перевірку представлено звіт з інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, який виконано в 2014 році ТОВ "Науково - технічний центр "Система". Згідно вказаного Звіту на джерелах утворення викидів №№ 5- 9 (установки термолізу) здійснювались інструментальні заміри. Але, в ході перевірки, при візуальному обстеженні вказаних джерел утворення викидів, а саме установок термолізу встановлено, що відсутні місця відбору проб та не обладнані площадки для відбору проб;

- на підприємстві утворюються наступні відходи, а саме: лампи люмінесцентні, дрантя замаслене, сміття з території та ін. Статистична звітність щодо поводження з відходами не подається;

- на державний облік у галузі охорони атмосферного повітря позивача не взято, державна статистична звітність за встановлено формою не складається.

Відповідачем 26.12.2016 року видано припис № 02-25/246, яким приписано в строк до 26.03.2017 року отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від чотирьох установок термолізу; дотримуватись умов дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 20.10.2014 року № -1461, а також не допускати перевищення вмісту забруднюючих речовин у викидах стаціонарних джерел позивача (в строк до 03.01.2017 року); в строк до 06.01.2017 року надати інформацію стосовно часу роботи джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами за період з 23.12.013 року по 19.10.2014 року; в строк до 26.01.2017 року обладнати джерела утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря №№ 5-9 (установки термолізу) місцями відбору проб та площадками для відбору проб; згідно вимог Держкомстату подавати до органів статистики звітність щодо поводження з відходами, які утворюються на підприємстві; в строк до 26.01.2017 року вирішити питання щодо взяття підприємства на державний облік у галузі атмосферного повітря.

Не погодившись з актом перевірки № 7234/01-04 позивачем було подано письмові заперечення від 26.12.2016 року № 70/16.

Відповідачем, листом від 06.01.2017 року № 81/01-25/02-09, була надана відповідь позивачу про безпідставність та необґрунтованість заперечень.

Суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги, прийшов до висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача є скасування оскаржуваного припису відповідача від 26.12.2016 року № 02-25/246.

Колегія суддів частково погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положення Про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 454/2011, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України (далі - Міністр). Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Держекоінспекція України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства екології та природних ресурсів України (далі - Міністерство), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України і Міністра, а також цим Положенням.

Основними завданнями Держекоінспекції України, зокрема, є реалізація державної політики зі здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів.

Порядок організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 року № 464 визначено, визначає процедуру проведення перевірок з питань здійснення державного контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища та оформлення їх результатів.

З приводу першого пункту, викладеного у приписі відповідача про зобовязання позивача отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від чотирьох установок термолізу, що розташовані за адресою: Харківська область, Чугуївський район, землі Кочетоцкої селищної ради, зона № 01, комплекс будівель №11, то колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що отримувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами необхідно суб'єктам господарювання, що здійснюють викиди забруднюючих речовин, які справляють негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року № 302 визначено порядок проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затверджений

Відповідно до вказаного Порядку, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб'єкт господарювання) експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Так, з матеріалів справи вбачається дозвіл № -1401 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданий 20.10.2014 року Департаментом екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації позивачу, на підставі висновку установи державної санітарно - епідеміологічної служби ГУ Держсанепідслужби у Харківській області, терміном дії дозволу: 10 років, з 20.10.2014 року по 20.10.2024 року. Вказаний дозвіл включає всі джерела викидів, що існують на території позивача, а саме 12 (дванадцять) джерел (а.с. 20).

Щодо другого пункту оскаржуваного припису, а саме: дотримання підприємством умов дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 20.10.2014 року № -1461, а також та недопускати перевищення вмісту забруднюючих речовин у викидах стаціонарних джерел позивача, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік; заздалегідь розробляти спеціальні заходи щодо охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і вживати заходів для ліквідації причин, наслідків забруднення атмосферного повітря; забезпечувати здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок; забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин; використовувати метрологічно атестовані методики виконання вимірювань і повірені засоби вимірювальної техніки для визначення параметрів газопилового потоку і концентрацій забруднюючих речовин в атмосферному повітрі та викидах стаціонарних і пересувних джерел; здійснювати контроль за проектуванням, будівництвом і експлуатацією споруд, устаткування та апаратури для очищення газопилового потоку від забруднюючих речовин і зниження впливу фізичних та біологічних факторів, оснащення їх засобами вимірювальної техніки, необхідними для постійного контролю за ефективністю очищення, дотриманням нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів та інших вимог законодавства в галузі охорони атмосферного повітря; своєчасно і в повному обсязі сплачувати екологічний податок.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем відповідно до акту відбору проб організованих викидів стаціонарних джерел від 15.12.2016 року № 724 проведено вимірювання вмісту забруднюючих речовин (ЗР) з організованих викидах стаціонарних джерел позивача, за результатами якого складено протокол вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел № 724/01-04 від 21.12.2016 року (а.с. 27).

У вказаному протоколі відсутня інформація про перевищення підприємством рівня викидів вуглецю оксиду в 48 243 рази.

В свої апеляційній скарзі відповідач зазначає про вимірювання вмісту забруднюючих речовин на джерелі викидів №1 (топкова № 1, котел РОСС-25).

Колегія суддів, виходячи з матеріалів справи, зазначає, що адреса топкової, в якій розташоване джерело №1: Харківська область, Чугуївський район, землі Кочетоцької селищної ради, комплекс будівель та споруд № 11 (зона № 01), будинок № 11-А. Разом з тим, адреса позивача та адреса вказана в направленні на проведення позапланової перевірки : Харківська область, Чугуївський район, землі Кочетоцької селищної ради, комплекс будівель та споруд № 11(зона № 01), будинок № 11-Б, що також підтверджується копіями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Обґрунтованих спростувань даних доводів апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, посилання апеляційної скарги спростовуються, оскільки адреса позивача та адреса, вказана в направленні на проведення позапланової перевірки не збігаються. За таких підстав, вказане в приписі відповідачем порушення не може вважатись підтвердженим.

Стосовно третього пункту оскаржуваного припису, а саме про час роботи джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами за період з 23.12.2013 року по 19.10.2014 року, то колегія суддів зазначає на таке.

З матеріалів справи вбачається, комплекс будівель №11 не проводило виробничої діяльності, а перші товарні зразки та відповідно запуск виробництва був здійснений тільки на початку 2015 року.

Вказане підтверджується наступними документами: податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них доходу за IV квартал 2014 року (з 22.10.2014 року), I та II квартали 2015 року; наказом позивача № 12/15 від 01.02.2015 року з питань запуску термолізних установок головним інженером у тестовому режимі; наказом позивача № 14/15 від 28.02.2015 року з питань запуску термолізних установок головним інженером для виробництва палива пічного шляхом використання вторинної сировини отриманої при утилізації вуглеводневомістких відходів; доповідною запискою головного інженера позивача від 24.02.2015 року про запуск у тестовому режимі термолізних установок; фінансовим звітом суб'єкта малого підприємства (1.баланс станом на 31.12.2015 року, 2. звіт про фінансові результати за 2015) від 01.01.2015 року; фінансовим звітом суб'єкта малого підприємства (1.баланс станом на 31.12.2014 року, 2.звіт про фінансові результати за 2014 р.) від 01.01.2015 року; формою №1-П за 2014 та 2015 р.р.

Твердження апеляційної скарги про викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря в період з 23.12.2013 року по 19.04.2014 року за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

З приводу четвертого пункту оскаржуваного припису, відповідно до якого позивачу необхідно обладнати джерела утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря №№ 5 - 9 (установки термолізу) місцями відбору проб та площадками для відбору проб, то колегія суддів вказує на таке.

Матеріали справи свідчать про наявність місць і площадок для відбору проб на джерелі № 5-9, та вбачаються результати відбору проб на джерелах № 5-9, здійснені ТОВ «Український науково-дослідний інститут з розробки та впровадження комунальних програм та проектів».

Окрім того, з наданих до суду пояснень позивача вбачається, що під час перевірки у період з 14.03.2017 року по 27.03.2017 року, відповідачем знайдено місця та площадки для відбору проб на джерелах № 5-7, та здійснено відбори проб, про що зазначено в протоколі № 109/01-04.

Таким чином, колегія суддів зазначає про необґрунтованість посилань відповідача щодо правомірності четвертого пункту припису.

Щодо пятого пункту оскаржуваного припису про подання до органів статистики звітність щодо поводження з відходами, які утворюються на підприємстві, спростовується наявним в матеріалах справи доказами, то колегія вказує на наступне.

Надані, до справи форми звітності щодо поводження з відходами свідчать про наявність екологічних витрат та відходи. Позивачем надавались відповідні копії звітів за період 2014 та 2015 року.

Стосовно шостого пункту оскаржуваного припису, в якому зазначається про вирішення питання щодо взяття підприємства на державний облік у галузі атмосферного повітря, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно до ст. 31 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», державному обліку в галузі охорони атмосферного повітря підлягають об'єкти, які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров'я людей та на стан атмосферного повітря; види та обсяги забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря; види і ступені впливу фізичних та біологічних факторів на стан атмосферного повітря.

Державний облік у галузі охорони атмосферного повітря здійснюється за єдиною системою у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що 13.01.2017 року позивачем направлявся відповідний пакет документів для взяття підприємства на державний облік у галузі атмосферного повітря до Міністерства екології та природних ресурсів України, про що свідчить копія опису цінного листа з повідомленням про вручення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує на виконання позивачем пункту шостого Припису № 02-25/246, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на обставини, які документально не підтверджує, а тому його доводи не містять спростувань рішення суду першої інстанції.

Виходячи із викладених вище обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що відповідачем було прийнято необґрунтований припис, оскільки прийнятий без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Судом першої інстанції були зроблені висновки, що не відповідають обставинам справи, тому судове рішення підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог та скасування п.6 оскаржуваного припису відповідача.

Згідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Харківській області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2017р. по справі № 820/680/17 скасувати в частині задоволення позову про скасування пункту шостого припису № 02-25/246 від 26.12.2016 року Державної екологічної інспекції у Харківській області.

В цій частині прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2017 року по справі № 820/680/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4

Повний текст постанови виготовлений 18.04.2017 р.