Справа № 202/1236/17
Суддя: Зосименко С. Г.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/1236/17
Провадження № 2-а/202/76/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 квітня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Зосименко С.Г

при секретарі Журавльов А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 старшого сержанта поліції поліцейського взводу у складі сектору Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, третя особа: Відділ Управління превентивної діяльності ГУНП в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 старшого сержанта поліції поліцейського взводу у складі сектору Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, третя особа: Відділ Управління превентивної діяльності ГУНП в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, посилаючись на те, що 12.02.2017 року в смт. Підгородне він був зупинений працівниками поліцейського відділу ДПС Новомосковського взводу поліції начеб то за те, що керував транспортним засобом з перевищенням швидкості. При цьому, інспектор поліції ОСОБА_2 не надав йому на огляд будь-яких доказів перевищення ним швидкісного руху, тобто зупинка його автомобіля була безпричинна. Перевіривши його документи, інспектор забажав доглянути його автомобіль, в звязку з чим звернувся до нього з вимогою, щоб він відкрив двері та багажник автомобіля. Після огляду автомобіля, інспектор звинуватив позивача в тому, що він керує транспортним засобом в стані алкогольного спяніння та наказав йому їхати за ними до блок посту, який знаходиться на вїзді до смт. Підгородне. Не доїхавши до блок посту 1 км., вони зупинилися. Працівники поліції вийшли із автівки, зупинили двох водіїв, які проїздили повз них та запропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння з використанням спеціального технічного засобу "Drager Alcotest 6810". Позивач погодився, проте, попросив надати йому технічну документацію на пристрій та запитав, які допустимі похибки має пристрій. Крім того, зазначив працівникам поліції, що не довіряє даному приладу і готовий поїхати до лікарні та здати кров на вміст алкоголю у разі незгоди з результатами перевірки. Проте, після того як визначений був стан спяніння, працівники поліції склали відносно позивача протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, який він відмовився підписувати, оскільки вважав дії працівника поліції ОСОБА_2 під час огляду на стан сп'яніння неправомірними. Після цього, працівники поліції сіли до своєї автівки та поїхали далі. Вважаю, що при складанні протоколу серії АП2 № 276532 від 12.02.2017 року про адміністративне правопорушення, дії інспектора ДПС ОСОБА_2 були незаконними, оскільки інспектор припустився істотних порушень вимог ст. ст. 251, 254, 256, 265-2, 266 КУпАП щодо його оформлення. Просив суд, визнати дії інспектора поліції ОСОБА_2 щодо складання протоколу серії АП2 № 276532 від 12.02.2017 року про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 неправомірними.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Інспектор Швецов Д.В. старший сержант поліції поліцейського взводу у складі сектору Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відділу Управління превентивної діяльності ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши та проаналізувавши наявні документи в матеріалах справи, матеріали адміністративної справи № 202/1842/17; провадження № 3/202/821/2017, суд дійшов до наступного висновку.

Вирішуючи даній спір суд зазначає, що на підставі положень статей 287, 294 КУпАП в загальному (кримінальному) суді можна оскаржити лише один вид рішення суб'єкта владних повноважень: в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції щодо накладення адміністративного стягнення. Оскарження же дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень у сфері публічно-правових відносин в порядку, передбаченому КпАП України не передбачено. Таким чином правові положення, встановлені КпАП України, не забезпечують фізичним особам право на оскарження будь-яких дій або бездіяльність суб'єктів владних повноважень, що діють у сфері публічно-правових відносин.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 листопада 2014 року (справа №К/9991/44212/12) висловлена правова позиція, що оскільки інспектор ДАІ діє саме як посадова особа суб'єкту владних повноважень, на якого відповідно до чинного законодавства покладено обов'язок по здійсненню владних управлінських функцій, зокрема, таких як контроль за дорожнім рухом, то даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень.

Правовідносини між сторонами по справі є адміністративно-правовими та урегульовані положеннями КАС України та КпАП України.

Згідно до положень статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до положень статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Згідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 2 та 5 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Згідно до положень статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

За приписами частин 1,4 статті 6 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Судом встановлено, що 12.02.2017 року в смт. Підгородне ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліцейського відділу ДПС Новомосковського взводу поліції начеб то за те, що керував транспортним засобом з перевищенням швидкості. При цьому, інспектор поліції ОСОБА_2 не надав йому на огляд будь-яких доказів перевищення ним швидкісного руху, тобто зупинка автомобіля позивача була безпричинна виходячи з наступного.

У наказі Міністерства внутрішніх справ України № 111 "Про затвердженні Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС" міститься виключний перелік підстав для зупинки.

Так, дозволяється зупиняти транспортні засоби в разі порушення ПДР, наявних ознак які свідчать про їх технічну несправність або забруднення ними навколишнього середовища, а також при наявності даних про те, що вони використовуються з протиправною метою.

Цей перелік є вичерпним. Ніяких інших підстав для зупинки транспортного засобу у зазначеному положенні не міститься.

У відповідності до Закону України "Про поліцію", поліція має право: перевіряти у громадян при підозрі у вчиненні правопорушень документи, що посвідчують їх особу, а також інші документи, необхідні для з'ясування питання щодо додержання правил, нагляд і контроль за виконанням яких покладено на міліцію.

Тобто єдиною підставою для перевірки документів особи може бути підозра громадянина у вчиненні правопорушення.

В протоколі АП2 № 276532 від 12.02.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не зазначено причину зупинки ОСОБА_1

Таким чином, поліцейський ОСОБА_2 не мав законного права зупиняти автомобіль позивача, оскільки останній Правила дорожнього руху не порушував.

Перевіривши документи позивача, інспектор забажав доглянути його автомобіль, в звязку з чим звернувся до нього з вимогою, щоб він відкрив двері та багажник автомобіля. Проте, в порушення вимог ст. 264 КУпАП, ОСОБА_2 в протоколі серії АП2 № 276532 від 12.02.2017 року про особистий огляд відповідний запис не зробив, окремий протокол огляду не складав, що є підставою для визнання дій неправомірними.

Після огляду автомобіля, інспектор звинуватив ОСОБА_1 в тому, що він керує транспортним засобом в стані алкогольного спяніння та наказав йому їхати за ними до блок посту, який знаходиться на вїзді до смт. Підгородне. Не доїхавши до блок посту вони зупинилися, працівники поліції вийшли із автівки, зупинили двох водіїв, які проїздили повз них та запропонували позивачу пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння з використанням спеціального технічного засобу "Drager Alcotest 6810". ОСОБА_1 погодився, проте, попросив надати йому технічну документацію на пристрій та запитав, які допустимі похибки має пристрій. Крім того, зазначив працівникам поліції, що не довіряє даному приладу і готовий поїхати до лікарні та здати кров на вміст алкоголю у разі незгоди з результатами перевірки.

Як вбачається з протоколу АП2 № 276532 від 12.02.2017 року про притягнення ОСОБА_1 Юрійвича до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився зі застосуванням приладу "Драгер ARBH № 0526" в присутності двох свідків, тест № 450, результат 0,92%.

Згідно з ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинене порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на приведену норму закону інспектор Швецов Д.В. мав тимчасово затримати транспортний засіб або доставити його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку та зробити відповідний запис у протоколі. Проте, як вбачається з протоколу серії АП2 № 276532 від 12.02.2017 року даний запис відсутній, що свідчить про невиконання інспектором Швецовим Д.В. вимог закону.

Як передбачено ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно з п. п. 6-8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений Постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічні положення містяться і в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року №1452/735.

Таким чином, положення ст. 266 КУпАП, вказаного Порядку і Інструкції у їх системному тлумаченні свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП України може бути складений поліцейським лише після документування належним чином відмови особи, що керує транспортним засобом від проведення огляду на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я. Адже у разі такої відмови на місці вчинення правопорушення або висловлення незгоди з його результатами, поліцейський зобов'язаний доставити порушника для проведення огляду до медичного закладу.

Однак в адміністративному матеріалі відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 був доставлений до медичного закладу для визначення стану сп'яніння, де він відмовився від проходження медичного огляду на встановлення стану сп'яніння. Також, у справі відсутні відомості про складення направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння наведеного в додатку 1 до вказаної Інструкції.

Місцем складання протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 276532 від 12.02.2017 року зазначено а/з Знам'янка-Луганськ-Ізварино, що вказує на складання зазначеного протоколу поза межами закладу охорони здоров'я.

Крім того, той факт, що позивач відмовився підписувати протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 276532 від 12.02.2017 року, який складений був відносно нього, за те. що він керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, свідчить саме про його незгоду з результатами огляду на стан сп'яніння, який було зафіксовано на місці вчинення правопорушення.

Отже, в матеріалах адміністративної справи відсутні відомості щодо доставлення ОСОБА_1 до відповідного закладу охорони здоров'я та належного документування його відмови від проведення огляду у такому закладі.

З урахуванням приведеного можливо зробити висновок, що дії інспектора Швецова Д.В. під час огляду позивача на стан спяніння є незаконними та протиправними.

Проте, після того як визначений був стан спяніння, працівники поліції склали відносно позивача протокол серія АП2 № 276532 від 12.02.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який він відмовився підписувати, оскільки вважав дії працівника поліції ОСОБА_2 під час огляду на стан сп'яніння неправомірними. Після цього, працівники поліції сіли до своєї автівки та поїхали далі.

Як вбачається з протоколу АП2 № 276532 від 12.02.2017 року про притягнення ОСОБА_1 Юрійвича до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 12.02.2017 року 01. год. 17 хв. на а/з Знам'янка-Луганськ-Ізварино водій ОСОБА_1 керував автомобілем Фольксваген д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився зі застосуванням приладу "Драгер ARBH № 0526" в присутності двох свідків, тест № 450, результат 0,92%, у зв'язку з чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР.

У відповідності до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Виходячи з вище викладеного. поліцейський ОСОБА_2 мав відсторонити позивача від керування автомобілем, а не відпускати його після того, як було складено протокол. Дані дії працівника поліції свідчать про підтвердження того факту, що в діях позивача не було ознак правопорушення.

В протилежному випадку як можна розцінювати дії працівника поліції, який дозволяє водію, який обґрунтовано підозрюється в керуванні ТЗ в стані алкогольного спяніння сісти за кермо та поїхати далі, після того як був складений протокол про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно до положень статті 254 КУпАП України про вчинення адміністративного правопорушення, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24 травня 2013 року (справа № К-24796/10) висловлена правова позиція, що за змістом статті 256 цього Кодексу протокол про адміністративне правопорушення є основним документом, єдиною підставою для розгляду місцевим судом справи про адміністративне правопорушення.

Згідно до положень статей 254, 257 КУпАП України адміністративно-правовий процес із залучення фізичної особи до адміністративної відповідальності розпочинається з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно до положень статті 251 КУпАП України, протокол є одним із джерел доказів в справі про адміністративне правопорушення. Тому протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні статті 17 КАСУ, - а є лише підставою для подальшого вирішення питання щодо притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, згідно з вимогами КУпАП.

Разом з тим дії суб'єкта владних повноважень по складанню протоколу про адміністративне правопорушення, безсумнівно, мають правові наслідки для конституційних прав людини на повагу до його гідності та забезпечення його безпеки, передбачених положеннями статті 3 Конституції України, оскільки пов'язані з вилученням посвідчення водія, внесенням в базу даних Національної автоматизованої інформаційної системи Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС України «НАІС», що зачіпає конституційні права людини про захист персональних даних, які підлягають захисту в порядку положень частини 1 статті 22, статті 32 Конституції України, Закону України «Про захист персональних даних». При цьому за аналогією закону (КПК України) у відповідної фізичної особи виникає статус підозрюваного (обвинуваченого) у вчиненні адміністративного правопорушення, в якому людина перебуває аж до моменту відкриття адміністративного провадження в загальному (кримінальному) суді, в порядку передбаченому положеннями КпАП України. Відповідно зазначені дії суб'єкта владних повноважень є окремо взятими процесуальними діями у сфері публічно-правових відносин, що підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства згідно до положень частини 2 статті 55 Конституції України, частини 2 статті 2, пункту 1) частини 2 статті 17 КАС України.

Відповідно до положень Закону України «Про Національну поліцію», ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», пункту 4 Положення про Національну поліцію,затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N 877 від 28.10.2015 року, контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється в тому числі Національною поліцією у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. В свою чергу, Національна поліція у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху здійснює свої функції відповідно до Постанови КМ України № 341 від 14 квітня 1997 року «Про Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ» та Інструкцій №77 і № 1395.

06.11.2015 року в міністерстві юстиції України зареєстровано наказ Міністерства внутрішніх справ за № 1376 «Про затвердження інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції».

Зазначеним наказом було затверджено Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції. Керівникам структурних підрозділів Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві: - організувати вивчення особовим складом цієї Інструкції та забезпечити її виконання. Забезпечення бланками протоколів про адміністративні правопорушення, постанов у справах про адміністративні правопорушення та протоколів про адміністративні затримання покласти на структурний підрозділ центрального органу управління поліцією, до компетенції якого належить питання матеріального забезпечення, який має здійснювати забезпечення бланками. Визнати таким, що втратив чинність, наказ МВС від 04 жовтня 2013 року №950 «Про питання щодо застосування адміністративного законодавства України органами внутрішніх справ України», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 29 жовтня 2013 року за № 1829/24361 (із змінами). Цей наказ набирав чинності з дня його офіційного опублікування.

Ця Інструкція встановлює порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах (далі - органи поліції), матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначає порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Пункт 5 розділу 2 передбачає, що протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення (додаток 2), на якому проставлено відповідні серію та номер.

Згідно з пунктом 9 Інструкції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: - у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка; - у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, імя, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень); - у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності); - у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол); - у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення). При складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами. Особі, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, пропонується надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення, яке підписується зазначеною особою. Пояснення може додаватися до протоколу про адміністративне правопорушення окремо, про що робиться запис у ньому.

Як вбачається з протоколу серії АП2 № 276532 від 12.02.2017 року він складений з грубим порушенням приведеної інструкції, працівник поліції ОСОБА_2 використав бланк протоколу, який не відповідає зразку, який додається до викладеної вище інструкції, отже є незаконним.

На місці пригоди інспектор в порушення вимог викладених в інструкції жодного документа ОСОБА_1 стосовно складання протоколу серії АП2 № 276532 від 12.02.2017 року не надав, крім того, інспектором не були роз'ясненні позивачу права передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

При вирішенні спорів за позовами на рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень суди відповідно до частини 3 статті 2 КАСУ повинні перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) справедливо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно з частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім того, відповідачем не представлено доказів на підтвердження того, що дійсно позивачем були порушені Правила дорожнього руху, а саме п. 2.9а ПДР України, не доведено яким чином було порушено норми ч. 1 ст. 130 КУпАП, не було підтверджено доказами усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, судом не встановлено, яким чином давав оцінку та досліджував докази відповідач, на підставі яких даних дійшов до висновку про вчинення позивачем правопорушення та склав протокл у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач не дослідив усіх передбачених нормою матеріального права юридичних (доказових) фактів, наявність чи відсутність яких впливає на остаточний результат справи, порушив правила оцінки доказів.

Оцінюючи зібрані в даній адміністративній справі докази в їх сукупності, суд керується статтями 3,8,62 Конституції України, а також загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до положень частини 6 статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, дії інспектора Швецова Дмитра Вячеславовича старшого сержанта поліції поліцейського взводу у складі сектору Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області зі складання протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 276532 від 12.02.2017 року відносно ОСОБА_1, слід визнати неправомірними.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 3, 8, 19, 22, 32, 55, 62, 124 Конституції України, Законом України «Про захист персональних даних», Законом України «Про Національну поліцію», ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», Постановою КМ України № 341 від 14 квітня 1997 року «Про Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ», Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 111 "Про затвердженні Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС", Наказом Міністерства внутрішніх справ за № 1376 «Про затвердження інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», п. 4 Положення про Національну поліцію, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N 877 від 28.10.2015 року, контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється в тому числі Національною поліцією у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, п. п. 6-8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений Постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008 року, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", правовою позицією викладеною в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24 травня 2013 року (справа № К-24796/10) та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 листопада 2014 року (справа №К/9991/44212/12), ст. ст. 14-1, 122, 130, 247, 251-252, 254, 256-257, 264, 265-2, 266, 283-284, 289 КУпАП, ст. ст. 2, 6-10, 17, 71, 104, 128, 158-163, 171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 старшого сержанта поліції поліцейського взводу у складі сектору Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, третя особа: Відділ Управління превентивної діяльності ГУНП в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними задовольнити.

Визнати дії інспектора Швецова Дмитра Вячеславовича старшого сержанта поліції поліцейського взводу у складі сектору Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області зі складання протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 276532 від 12.02.2017 року відносно ОСОБА_1, неправомірними.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.Г. Зосименко