Справа № П/811/1375/16
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
20 квітня 2017 рокусправа № П/811/1375/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.
суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю
за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини-польова пошта НОМЕР_1
на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року по справі №П/811/1375/16 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини-польова пошта НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії, визнання контракту припиненим та звільнення з військової служби,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати Військову частину - польову пошту НОМЕР_1 припинити (розірвати) контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, укладений між ОСОБА_1 з Міністерством оборони України в особі командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 04.12.2015р., звільнивши ОСОБА_1 кулеметника 1 відділення 2 взводу комендантської роти ВЧ ПП НОМЕР_1 з військової служби на підставі п."ґ" ч.8 ст.26 "Про військовий обов`язок і військову службу".
В обґрунтуванні заявлених вимог позивач посилався на те, що 04.12.2015р. він уклав з Міністерством оборони України в особі командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України. Контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством за погодженням сторін на термін до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію. Позивач вказує, що на даний час, його мати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом другої групи та батько, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду. 26.09.2016р. позивач подав рапорт про дострокове припинення контракту та звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу. Однак, позивачу у задоволенні прохання про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відмовлено. Таку відмову вважає протиправною, оскільки наведені в рапорті обставини є підставою для звільнення зі служби на підставі пп.ґ п.1 ч.8 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу.
Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено, а саме:
визнано протиправним та скасовано рішення Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 про відмову у задоволенні прохання про звільнення з військової служби за сімейними обставинами ОСОБА_1 від 07.02.2017 року;
зобов`язано Військову частину - польова пошта НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1
кулеметника 1 відділення 2 взводу комендантської роти ВЧ ПП НОМЕР_1 з військової служби на підставі п."ґ" ч.8 ст.26 "Про військовий обов`язок і військову службу".
Вирішуючи спірні правовідносини та задовольняючи позов, суд першої інстанцій, враховуючи приписи п.п.«ґ» п.1 ч.8 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", дійшов висновку про наявність у позивача права на звільнення з військової служби через сімейні обставини у зв`язку з необхідністю постійного стороннього догляду за своїм хворим батьком, що підтверджено належними та допустимими доказами.
Не погодившись з постановою суду, Військова частина-польова пошта НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на відсутність правових підстав для припинення укладеного контракту з позивачем, оскільки зазначені позивачем в рапорті обставини не є підставою для припинення контракту у відповідності до Закону України Про військовий обов`язок та військову службу. Також заявник апеляційної скарги вказує про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що поданий позивачем рапорт про звільнення був йому ж і повернутий за його особистою заявою, що розцінено командуванням як відмовою від подальшого розгляду поданого рапорту. Крім цього, заявник апеляційної скарги вказує на те, що на час звернення позивачем з позовом до суду фактично спірні правовідносини між сторонами не виникли, оскільки лише 08.02.2017р. військова частина повідомила позивача про відсутність підстав звільнення його з військової служби.
Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 04 грудня 2015 року укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України між громадянином України, ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 . Строк дії контракта - до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію (а.с.6-7).
26.09.2016 року позивачем подано рапорт про дострокове припинення контракту та звільнення з військової служби на підставі п. д ч.8 ст. статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу через сімейні обставини, у зв`язку із потребою стороннього догляду за батьками. У рапорті зазначено, що до нього додані довідки (а.с.8).
Вищевказаний рапорт не був погоджений та 28.09.2016 року повернутий ОСОБА_1 за його заявою (а.с.65-68).
Відмова у погодженні рапорту про звільнення фактично стала підставою звернення позивача з позовом до суду.
За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992р. № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-XII), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
За змістом ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаний із захистом Вітчизни.
Абзацом 4 статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII) встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац 5 статті 1 Закону №3543-XII).
Відповідно до Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014 року №303/2014 в Україні оголошено проведення часткової мобілізації.
Положеннями п. г ч. 2 ст. 26 Закону №2232-XII передбачено, що звільнення зі військової служби військовослужбовців, призваних на військову службу в особливий період проводиться на підставах, передбачених частиною восьмою цієї статті.
Відповідно до абз.4 п.п. ґ п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону №2232-XII (зі змінами, внесеними згідно із Законом №116-VII від 15.01.2015, який набрав чинності 08.02.2015) під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини, тобто до оголошення воєнного стану або до прийняття рішення про демобілізацію, через такі сімейні обставини, зокрема, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.
Отже, під час дії особливого періоду передбачено звільнення з військової служби військовослужбовців через сімейні обставини у зв`язку з необхідністю постійного стороннього догляду за своїми хворими батьками, що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії.
Таким чином, доводи відповідача про те, що наведені позивачем в рапорті обставини не можуть бути підставою для звільнення останнього з військової служби в особливий період, є необґрунтованими. При цьому, в апеляційній скарзі відповідач посилається на положення п.п. ґ п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону №2232-XII в редакції, яка діяла до внесення змін Законом №116-VII від 15.01.2015, який набрав чинності 08.02.2015, та якою дійсно не було передбачено такої підстави для звільнення, як необхідність постійного стороннього догляду за батьками. Але, рапорт про звільнення позивачем подано під час дії п.п. ґ п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону №2232-XII зі змінами, внесеними згідно із Законом №116-VII від 15.01.2015р.
Як встановлено судом першої інстанції та зазначено вище, ОСОБА_1 звернувся з рапортом до командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами в зв`язку із потребою у постійному сторонньому догляді за хворими батьками.
На обґрунтування наявності підстав для звільнення позивачем подано наступні документи: посвідчення серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 ; довідка МСЕК серія ЛА №006357 ОСОБА_2 ; посвідчення серія НОМЕР_3 ОСОБА_3 ; довідка до акта огляду МСЕК ОСОБА_3 ; довідки Дружбівської міської ради про склад сім`ї ОСОБА_1 від 26.09.2016року; довідка Дружбівської міської лікарні щодо необхідності постійного стороннього догляду за ОСОБА_3 від 25.08.2016 року.
Зі змісту довідки Дружбівської міської ради про склад сім`ї ОСОБА_1 від 26.09.2016 року №1055 вбачається, що ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_3 (а.ч.101).
Згідно посвідчення серія НОМЕР_2 та довідки медико-соціальній експертній комісії серія ЛА №006357 матір позивача ОСОБА_2 є інвалідом другої групи по загальному захворюванню встановленого безтерміново (а.с.95-96).
Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_3 та довідки до акта огляду медико-соціальній експертній комісії від 22.05.2008 року батько позивача - ОСОБА_3 є інвалідом першої групи за захворюванням ураження опорно-рухового апарату та потребує стороннього догляду (а.с.98-99).
Інвалідність ОСОБА_3 встановлено безтерміново.
Те, що ОСОБА_3 потребує стороннього догляду підтверджується також довідкою Дружбівської міської лікарні від 25.08.2016 року (а.с.102).
Крім цього, на запит суду першої інстанції, Листом від 04.11.2016 року №01-25/4462 управління соціального захисту населення Ямпільської РДА Сумської області повідомило про те, що на обліку в управлінні перебуває ОСОБА_3 , як інвалід 1 групи, компенсаційні виплати не призначались, Ямпольскім районним територіальним центром надання соціальних послуг не обслуговується. При цьому зазначено, що ОСОБА_2 є інвалідом другої групи (а.с.39).
З огляду на встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що надані позивачем докази свідчать про наявність правових підстав для його звільнення з військової служби на підставі положень абз.4 п.п. ґ п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону №2232-XII (зі змінами, внесеними згідно із Законом №116-VII від 15.01.2015, який набрав чинності 08.02.2015) та правильно зазначив про те, що на момент звернення позивача до командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 про звільнення з військової служби у позивача існували передбачені п.п. ґ п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону №2232-XII підстави для звільнення з військової служби.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що поданий позивачем рапорт про звільнення був йому ж і повернутий за його особистою заявою, що розцінено командуванням як відмовою від подальшого розгляду поданого рапорту, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки позивачем подано заяву про повернення рапорту вже після того, як його не було погоджено, тобто після того, як між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу можливості звільнення позивача з військової служби.
Встановлені обставини справи також свідчать про те, що під час розгляду справи у суді першої інстанції позивач також намагався врегулювати спірні взаємовідносини з відповідачем.
Так, 01.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся з рапортом на ім`я командира військової частини про повторне прийняття до розгляду рапорту від 26.09.2016 року та вирішення питання по суті щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби в зв`язку із потребою у сторонньому догляді за батьками (а.с.100).
Крім цього, рапортом від 02.02.2017 року позивачем до військової частини подано документи в обґрунтування рапорту від 01.12.2016 року щодо звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а саме копії (а.с.95-96, 98-99, 101-102):
- посвідчення серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 ;
- довідки МСЕК серія ЛА №006357 ОСОБА_2 ;
- посвідчення серія НОМЕР_3 ОСОБА_3 ;
- довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_3 ;
-довідки Дружбівської міської ради про склад сім`ї ОСОБА_1 від 26.09.2016року;
- довідки Дружбівської міської лікарні щодо необхідності постійного стороннього догляду за ОСОБА_3 від 25.08.2016 року.
Листом від 07.02.2017 року Військова частина - польова пошта НОМЕР_1 відмовила ОСОБА_1 у задоволенні прохання про звільнення з військової служби за сімейними обставинами в зв`язку з тим, що позивачем не надано медичних висновків медико-соціальної експертної комісії, які підтверджують необхідність постійного стороннього догляду за хворим батьком (а.с.123-124).
Таким чином, врахувавши суть спірних правовідносин між сторонами, а також прийнявши до уваги обставини, які свідчать про те, що спір між сторонами, з огляду на позицію відповідача, не може бути врегульований без ухвалення судом рішення, суд першої інстанції обгрунтовано, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, визнав протиправним та скасував рішення відповідача від 07.02.2017р. про відмову у задоволенні прохання позивача про звільнення з військової служби та зобов`язав відповідача звільнити позивача з військової служби на підставі п.п.«ґ» п.1 ч.8 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд,-
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини-польова пошта НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року по справі №П/811/1375/16 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено 21.04.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк