Справа № 804/4822/16
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 квітня 2017 року м. Київ К/800/11477/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження віл 4 липня 2016 року ВП №51561955.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

Судами встановлено, що на примусовому виконанні у Ленінському відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання постанови Дніпропетровської митниці ДФС №0009/110000001/14 від 4 квітня 2014 року про стягнення в дохід держави з позивача суми адміністративного стягнення у розмірі 8500 гривень за порушення митних правил згідно частини другої статті 469 Митного кодексу України.

На підставі поданої стягувачем заяви відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 4 липня 2016 року ВП №51561955.

Також судами встановлено, що відповідачем допущено арифметичну помилку при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 4 липня 2016 року, а саме - у графі набрання законної сили виконавчого документа помилково зазначено дату 15 квітня 2016 року замість 15 квітня 2014 року, що підтверджується постановою про перевірку виконавчого провадження від 8 серпня 2016 року Постановою державного виконавця від 8 серпня 2016 року про виправлення арифметичної помилки усунуто допущену помилку щодо набрання законної сили виконавчого документа шляхом його зміни з 15.04.2016р. на вірну дату набрання чинності документа - 15 квітня 2014 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий документ вже перебував на примусовому виконанні у відділі у 2014 - 2015 роках, проте відповідачем цей документ було повернуто без виконання на підставі пунктів 5, 7 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 24 вересня 2014 року та 8 червня 2016 року відповідно, оскільки розшук майна боржника, який здійснювався органами внутрішніх справ не виявлені протягом року, а іншого майна на яке можливо звернути стягнення не встановлено.

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

У касаційній скарзі позивач посилається на те, що строк пред'явлення документа до виконання, передбачений пунктом 1 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» пропущений, згідно частини третьої статті 24 цього Закону цей строк поновленню не підлягає, а тому відповідач повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 26 цього Закону.

Проте із вказаними доводами позивача погодитись не можна з огляду на те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець