Справа № 138/1313/16-а
Суддя: Жикевич Т. Б.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 138/1313/16-а
Провадження №:2-а/138/1/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017 м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі: головуючого судді Жикевич Т.Б.,

за участю: секретарів Алєксєєвої І.Д., Цибульської Т.І.,

представника позивача та 3-ї особи ОСОБА_1,

представника відповідача Молоканова П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Могилів-Подільському адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області із вказаним вище позовом, який мотивований тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 14.07.1972, а 09.02.2010 її чоловік придбав нежитлові будівлі господарського двору, що розташований по АДРЕСА_1. Посилаючись на положення ст. 60 СК України, ОСОБА_3 зазначає, що вказані будівлі та землі під ними належать їй та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

Позивач звернулась до Яришівської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність для ведення ОСГ. Рішенням 2 сесії 7 скликання Яриішвської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 22 від 25.12.2015 за результатами розгляду заяви їй було відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 1,4 га, для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення АДРЕСА_1 (господарський двір) у зв'язку з тим, що на даній земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна, які є власністю ОСОБА_4.

Позивач вважає таке рішення сільської ради протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернулась до суду з вказаним позовом, в якому, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить визнати протиправним та скасувати вказане вище рішення відповідача та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву про надання позивачу дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 1,1068 га, що розташована по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства (далі - ОСГ) - у власність, та надати їй дозвіл на виготовлення такого проекту.

В судовому засіданні представник позивача та третьої особи зменшенні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив в задоволенні прозову відмовити в повній мірі, оскільки оскаржуване рішення прийнято по суті заяви та є правомірним. Суду пояснив, зокрема, що в поданій заяві позивач просила надати їй дозвіл на розроблення проекту документації для відведення їй у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,4 га і не вказувала, що бажає отримати таку ділянку, щоб вона була вільною від забудов. Такий дозвіл відповідач не міг надати зважаючи на зміст заяви, оскільки за вказаною нею адресою на земельній ділянці знаходиться нерухоме майно належне іншій особі. Разом з тим, навіть при умові, щоб земельна ділянка була вільною від забудов, такої площі про яку просила позивач вільної від забудов за вказаною адресою немає. Відповідач уже приймав рішення в вересні 2015 року щодо надання дозволів трьом іншим особам на розробку такої документації, однак в 2016 році суд скасував такі рішення саме з підстав того, що на даній земельній ділянці розташована власність ОСОБА_4

Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується, зокрема, принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи слідує, що 14.07.1972 ОСОБА_5 дійсно зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.6).

ОСОБА_4 з 09.02.2010 є власником нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, до складу яких входять: телятник літ. «А» загальною площею - 975,1 кв.м. свинарник літ. «Б» загальною площею 656,1 кв.м., свинарник літ. «В», прибудова літ «в» загальною площею - 877,9 кв.м., кормосклад літ. «Г» загальною площею - 94,9 кв.м., свинарник літ. «Д» загальною площею - 735,7 кв.м., телятник літ. «Е» загальною площею 746,1 кв.м., водонапірна башта літ. «Ж», огорожа 1-2. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про право власності (а.с.7).

Постановою суду від 26.03.2016 у справі № 138/3058/15-а за позовом до ОСОБА_4 до Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про визнання протиправним та скасування рішення 38 сесії 6 скликання Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району від 25.09.2015 (а.с. 38-40), встановлено, що згідно викопіювання з чергового кадастрового плану Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району, земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення - не сільськогосподарські угіддя, на якій розташовані об'єкти нерухомого майна ОСОБА_4 є господарським двором.

Відповідно до інформації програми КП «Д3» така постанова набрала законної сили 05.05.2016.

Даним рішенням було визнано протиправними та скасовано рішення 38 сесії 6 скликання Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 25.09.2015, а саме: №569 «По надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_6», № 574 «Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_7», та № 576 «Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_8».

Підставами для ухвалення такого рішення стало те, що Рішенням 37 сесії 5 скликання від 14.04.2010 Яришівська сільська рада надала ОСОБА_4 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, орієнтовною площею 3,35 га, на якій розташовані об'єкти нерухомого майна, що є його власністю, і яка розташована в АДРЕСА_1. Земельна ділянка належить до земель сільського господарського призначення (господарський двір - тваринницькі ферми).

Тому, в подальшому позивач звернувся до Яришівської сільської ради із заявою про надання йому земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням № 1605 40 сесії 5 скликання від 26.08.2010 Яришівської сільської ради було вирішено не надавати ОСОБА_4 вказану вище земельну ділянку для ведення особистого сільського господарства. Однак, того ж дня, рішенням № 1607 40 сесії 5 скликання Яришівської сільської ради від 26.08.2010 було повторно вирішено надати ОСОБА_4 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, орієнтованою площею 3,35 га, на якій розташовані об'єкти нерухомого майна, що є його власністю, і яка розташована в АДРЕСА_1. Земельна ділянка належить до земель сільського господарського призначення (господарський двір - тваринницькі ферми) (а.с.8,9).

Зважаючи на вказані рішення, ОСОБА_4 26.06.2013 замовив у Подільського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру, проект землеустрою щодо відведення земель, що розташовані під господарським двором за адресою: АДРЕСА_1. Дана обставина підтверджується договором про виконання робіт з розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та іншими матеріалами справи (а.с.10-12).

Однак, Яришівська сільська рада Могилів-Подільського району Вінницької області рішеннями 38 сесії 6 скликання від 25.09.2015 вирішила надати з господарського двору, по АДРЕСА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, на підставі їхніх заяв, земельні ділянки, орієнтованою площею 0,5 га. Дана обставина підтверджується довідкою № 1304 від 16.11.2015 виданою виконавчим комітетом Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області та оскаржуваними рішеннями № 569, №574, № 576 від 25.09.2015 Яришівської сільської ради 38 сесії 6 скликання (а.с.14,39-41).

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не зважаючи на вказане, на підставі положень ст. 123 ЗК України та положень ст. 1,2,5 п.3 Закону України «Про особисте селянське господарство», 16.11.2015 позивач звернулась до Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області із заявою про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення - не сільськогосподарські угіддя (господарські двори) орієнтованою площею 1,4 га за адресою АДРЕСА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства (а.с.9).

Відповідно до ст. 12 ЗК України розпорядження землями територіальних громад відноситься до компетенції сільських, селищних, міських рад.

Згідно ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Як слідує з положень статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого вдування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Як вбачається з п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

За результатами розгляду вказаної заяви на 2 сесії 7 скликання Яришівської сільської ради 22.12.2015 було винесено рішення про відмову позивачу в наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 1,4 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, розташованої по АДРЕСА_1 в зв'язку з тим, що на даній земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна, які є власністю ОСОБА_4 (а.с.11).

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, що передбачено ч. 3 ст. 2 КАС України.

При вирішенні спору суд також зважає на те, що відповідно до ч. 1,2 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

В ході судового розгляду за клопотанням представника позивача суд провів судову земельно-технічну експертизу (а.с.58).

Так, згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 2499/16-21 від 22.02.2017, встановлено, що загальна площа земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_1 становить 3,0116 га. Площа земельної ділянки необхідної для обслуговування нежитлових будівель по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту 1 становить 1,8845 га, площа ділянки залишена під лініями електропередач становить 0,0203 га. Площа вільної земельної ділянки становить 1,1068 га. За варіантом 2 площа земельної ділянки необхідної для обслуговування нежитлових будівель по АДРЕСА_1 становить 1,8090 га, площа ділянки залишена під лініями електропередач становить 0,0203 га. Площа вільної земельної ділянки становить 1,1823 га.

Зважаючи на викладене, експерт встановив, що не можливо виділити ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 1,4 га, для ведення особистого селянського господарства (ОСГ) із вільних земель від нежитлових споруд, господарського двору, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.98-118).

Після проведення експертизи представник позивача подав суду заяву про зменшення позовних вимог в якій уже просив суд вирішити даний спір шляхом визнання протиправним та скасування вказаного вище рішення відповідача та зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву про надання позивачу дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, орієнтованою площею уже 1,1068 га, а не 1,4 га що розташована по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства (далі - ОСГ) - у власність, та надати їй дозвіл на виготовлення такого проекту.

Як слідує з поданої заяви та вказаного вище висновку експерта така площа відповідає площі вказаній в варіанті експертизи, як площа, яка вільна від забудов.

Разом з тим, суд в даному випадку перевіряє рішення суб'єкта владних повноважень на відповідність, зокрема, вимогам закону на час його прийняття і чи таке рішення прийнято по суті звернення особи.

В заяві від 16.11.2015 позивач дійсно не просила надати їй дозвіл на виготовлення проекту відведення у власність вільної від забудов земельної ділянки, в розмірі 1,1068 га, а просила орієнтованою площею 1,4 га. і навпаки вона вказувала, що нерухомість, яка розташована за даною адресою належить її чоловіку та є їх спільною сумісною власністю.

Суду також не надано доказів того, ОСОБА_4 відмовився від реалізації рішенням № 1607, 40 сесії 5 скликання Яришівської сільської ради від 26.08.2010 що стосувалось надання йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, орієнтованою площею 3,35 га, на якій розташовані об'єкти нерухомого майна, що є його власністю, і яка розташована в АДРЕСА_1. Земельна ділянка належить до земель сільського господарського призначення (господарський двір - тваринницькі ферми).

Також в матеріалах справи міститься довідка Управління Держгеокадастру у Могилів-Подільському районі Вінницької області, яка видана 27.11.2015 до проекту землеустрою щодо відведення земельної спірної ділянки в оренду ОСОБА_4.(а.с. 41).

Як слідує з пояснень представника відповідача, нерухоме майно за вказаною адресою належить ОСОБА_4 і доказів того, що таке майно дійсно належить позивачу і яка її частка в такому майні сільській раді надано не було, а до повноважень сільради не відноситься вирішення питання належить вказане майно заявнику чи ні.

При вирішенні даного спору суд зважає також на такі пояснення представника відповідача та те, що ст. 57 СК України передбачено випадки коли майно набуте одним із подружжя під час шлюбу вважається його особистою власністю.

Так, згідно правил ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди; особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов'язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Також при вирішенні спорів з приводу поділу майна суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Крім того, дана норма передбачає, що якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

З огляду на викладене суд зважає на те, що право власності на нерухоме майно, яке розташоване на зазначеній вище земельній ділянці дійсно зареєстровано лише на ОСОБА_4 і вирішувати питання чи даний об'єкт нерухомого майна належить йому на праві особистої приватної власності чи на праві спільної сумісної власності подружжя дійсно не було віднесено до компетенції сільської ради при вирішенні заяви позивача в грудні 2015 року так як і до компетенції суду в межах вирішення даного спору.

Таке питання може бути вирішено в порядку передбаченому Сімейним Кодексом України, за згодою подружжя в нотаріальному порядку або вирішено судом в межах провадження відповідної цивільної справи, що прямо передбачено положеннями Глави 7 та 8 даного Кодексу.

Таким чином, з огляду на зміст вказаних вище норм та зміст заяви від 16.11.2015 і зміст оскаржуваного рішення та зміст висновку експерта суд вважає його правомірним та таким, яке прийнято в межах передбачених чинним законодавством повноважень відповідача, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Також, суд вказує, що відмова у задоволенні позовних щодо скасування оскаржуваного рішення не позбавляє її права на повторне звернення до Яришівської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення - не сільськогосподарські угіддя орієнтованою площею 1,1068 га, із землі вільної від забудов за адресою АДРЕСА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства так як і повторне звернення з аналогічним питанням та наданням належних та допустимих доказів на підтвердження факту належності позивачу певної частки в нерухомому майні, яке розташоване на зазначеній земельній ділянці.

На підставі викладеного вище та ст. 57 СК України, п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 12, 120, 118, 122 123 ЗК України, керуючись ст. 2, 9, 11, 71, 72, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області.

Повний текст рішення виготовлено 18.04.2017.

Суддя: Т.Б.Жикевич