Справа № 820/856/17
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"10" квітня 2017 р. № 820/856/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Спірідонова М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Хмелівської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Департаменту захисту економіки Національної поліції України
про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним ті скасувати п. 1 наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України №150 від 15.02.2017 р. в частині притягнення майора поліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення вимог п. 1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію" та п. 2.9 "а" постанови Кабінету Міністрів України від. 10.10.2011 р. №1306 "Про правила дорожнього руху";

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України №52 о/с від 15.02.2017 р. в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 16.02.2017 р.;

- зобов'язати Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;

- постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 16.02.2017 р. та зобов'язання Департаменту захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірними наказами від 15.02.2017 р. його було незаконно звільнено зі служби в Нацполіції України. Підставою для звільнення слугував висновок керівництва щодо порушення ОСОБА_1 п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 2.9 "а" постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2011 р. №1306 "Про Правила дорожнього руху", яке мало місце 15.01.2017 р., а саме керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. Проте, на думку позивача, такий висновок спростовується постановою суду про закриття провадження щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Позивач наполягав, що такого діяння, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, не вчиняв, у спірний період перебував на лікарняному з приводу гіпертонічної хвороби, вживав медичні препарати з вмістом етанолу, які могли вплинути на позитивний результат медичного огляду на предмет наявності алкоголю в крові, і які, при цьому, не знижують увагу та швидкість реакції. ОСОБА_1 також зазначив, що перевірка на стан сп'яніння проводилася з порушенням встановленого порядку, що призвело до спотворення результатів огляду і подальшого складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідач, Департамент захисту економіки Національної поліції України, з поданим позовом не погодився, надав свої письмові заперечення. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що звільнення ОСОБА_1 з Національної поліції України відбулося за наявності передбачених законом підстав і з дотриманням встановленої процедури, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Суд, вивчивши доводи позову і заперечень проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального права, котрі врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що наказом Національної поліції України від 11.11.2015 року №170 о/с ОСОБА_1 був прийнятий на службу в Національну поліцію як такий, що прибув з міністерства внутрішніх справ.

15.01.2017 року в 01:45 год. в місті Харкові по проспекту Гагаріна, 86, інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Харкові складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 263581 відносно ОСОБА_1, за порушення вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. В протоколі зазначено, що 15.01.2017 року о 19.50 в м. Харкові по проспекту Гагаріна, 86 водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 525, д. н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота.

19 січня 2017 року наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 472 призначене службове розслідування за фактом того, що 15.01.2017 року оперуповноваженим Департаменту захисту економіки в Харківській області майором поліції ОСОБА_1 порушено Правила дорожнього руху.

У висновку згаданого службового розслідування від 14.02.2017 р, встановлено, що 15.01.2017 р. майор поліції ОСОБА_1, знаходячись поза службою, у цивільному одязі, без вогнепальної зброї, під час керування транспортним засобом був зупинений працівниками патрульної поліції. Згідно з висновком Харківського обласного наркологічного диспансеру від 15.01.2017 р. №126 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів. Що знижують увагу чи швидкість реакції, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння - 0,91 проміле.

У резолютивній частині висновку службового розслідування зазначено, що за порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, майора поліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Харківській області департаменту захисту економіки Національної поліції України, звільнити зі служби в поліції.

Наказом Департаменту захисту економіки Нацполіції України № 52 о/с від 15.02.2017 року, позивача - майора поліції ОСОБА_1, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), було звільнено зі служби в поліції. Підставою для прийняття наказу №52 о/с від 15.02.2017 року є наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України №150 від 15.02.2017 року ("Про притягнення до дисциплінарної відповідальності"), відповідно до якого ОСОБА_1 звільнено з поліції за порушення вимог. п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 2.9 "а" постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2011 р. №1306 "Про Правила дорожнього руху.

Надаючи правову оцінку спірними правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (ч.1). Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.2).

У п.4 Розділу 11 Закону України "Про Національну поліцію", зазначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 року № 901-VIII, до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Положеннями ч. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні визначено Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою Наказом МВС України 12.03.2013 року № 230, (далі Інструкція № 230).

Відповідно до п. 2.1 Інструкції № 230, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами особи рядового та начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Положеннями п 3.3 Інструкції № 230, передбачено, що проведення службового розслідування доручається працівникам підрозділів внутрішньої безпеки, інспекції з особового складу підрозділів кадрового забезпечення…

Відповідно до Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", службова дисципліна, це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України (ст. 1). Дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Положеннями ст. 7 Дисциплінарного статуту, визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Приписами п. 5.4 Інструкції № 230 передбачено, що якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ…Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Отже, з урахуванням правової позиції, викладеній у постанови колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 11.03.2014 року у справі № 21-13а14, суд при розгляді кожної справи про застосовування дисциплінарних стягнень повинен враховувати фактичні обставини, що мали місце і передували звільненню особи. За наявності підстав для звільнення в порядку дисциплінарного стягнення та з урахуванням інших даних про особу така особа може бути звільнена.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Крім того, згідно з частиною другою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тому суд врахував, що Європейський Суд з прав людини у рішенні від 7 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

У рішенні від 10 лютого 1995 року в справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що 09.03.2017 р. Жовтневим районним судом м. Харкова розглянута справа про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за ст. 130 КУпАП. Згідно постанови суду від 09.03.2017 року закрито провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП. В описовій частині постанови зазначено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Приписами ч. 4 ст. 72 КАС України передбачено, що вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльність особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Обов'язковим для врахування адміністративним судом є факти наведені у постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки дії чи бездіяльність якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

З постанови Жовтневого районного суду м. Харкова по справі № 639/396/17 вбачається, що при розгляді адміністративної справи судом досліджувалися обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 263581, складеного відносно ОСОБА_1, а саме: час, місце та об'єктивний характер діянь ОСОБА_1

Отже постанова суду у справі про адміністративний проступок № 639/366/17 є обов'язковою для суду, який розглядає адміністративну справу.

Враховуючи вищезазначене, факт порушення службової дисципліни з боку позивача при винесенні спірних наказів доведений не був.

Відповідачем при накладенні на ОСОБА_1 такого крайнього заходу дисциплінарного стягнення як звільнення, не враховано відсутності доказів вчинення дисциплінарного порушення позивачем, а також того, що на час їх винесення не було прийнято рішень за адміністративними матеріалами на підставі складання яких було винесено спірні накази.

Таким чином, висновки комісії щодо можливого порушення службової дисципліни з боку ОСОБА_1 суд вважає передчасними.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, яке є крайнім заходом дисциплінарного впливу застосовано за відсутності правових підстав, без урахування усіх обставин у справі та дотримання принципу пропорційності між вчиненим дисциплінарним проступком та мірою дисциплінарної відповідальності.

Протиправність оскаржуваних наказів вказує на наявність правових підстав для поновлення позивача, майора поліції ОСОБА_1, на посаді старшого оперуповноваженого відділу управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Враховуючи, що Законом України "Про Національну поліцію" не врегульовано питання поновлення на службі, суд вбачає наявними підстави застосування в даному випадку норм Кодексу законів про працю України.

Згідно частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, одночасно приймаючи рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо позовної вимоги в частині зобов'язання Головного управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає судовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, постанову суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, слід звернути до негайного виконання.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії -задовольнити в повному обсязі.

Скасувати п. 1 наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України №150 від 15.02.2017 року в частині притягнення майора поліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення вимог п. 1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію" та п. 2.9 "а" постанови Кабінету Міністрів України від. 10.10.2011 р. №1306 "Про правила дорожнього руху".

Скасувати наказ Депаратаменту захисту економіки Національної поліції України №52 о/с від 15.02.2017 року в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 16.02.2017 року.

Зобов'язати Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 16.02.2017 року.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 16.02.2017 року та зобов'язання Департаменту захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складений 14 квітня 2017 року.

Суддя Спірідонов М.О.