Справа № 310/8191/16-а
Суддя: Крамаренко А. І.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/8191/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2016 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

у складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі - Корнієнко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 інспектора роти 4 батальйону УПП в м. Маріуполь рядового поліції Букіна Максима Геннадійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказав, що 20 листопада 2016 року інспектором роти 4 батальйону управління патрульної поліції в м. Маріуполь рядовим поліції Букіним М.Г. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, ніби то за користування засобом зв'язку під час руху транспортного засобу.

Вважає дії поліцейського незаконними, оскільки під час руху транспортного засобу жодними засобами зв'язку не користувався, по мобільному телефону не розмовляв.

Зазначає, що при складанні адміністративних матеріалів інспектор Букін М.Г. позбавив його можливості в повному обсязі скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а розгляд справи відбувся з грубим порушенням ст. 279 КУпАП, а саме: перед початком розгляду справи інспектор не представився, не оголосив яка саме справа підлягає розгляду, не роз'яснив йому його права та обов'язки, на засіданні не дослідив докази в повному обсязі, не наддав йому можливості заявити жодних клопоьань.

Просив скасувати постанову від 20 листопада 2016 року серії АР №334852 про накладення на нього адміністртаивного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити.

Відповідач Букін М.Г. в судове засідання не з'явився, письмові заперечення на позов не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Судом встановлено, що 20 листопада 2016 року інспектором роти №4 батальйону УПП у м. Маріуполі рядовим поліції Букіним М.Г. було складено постанову серії АР №334852 про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Як вбачається з оскаржуваної постанови, 22 листопада 2016 року о 08 год. 45 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом КТС КТМZ 62, державний номер НОМЕР_1, по пр. Карпова в м. Маріуполь, біля стану 1700 порушив вимоги п.2.9 «д» ПДР України, а саме під час руху транспортного засобу користувався засобами зв'язку тримаючи їх у руці (розмовляв по мобільному телефону).

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність зокрема за користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заперечень проти адміністративного позову відповідачем до суду не подано.

Як на підставу для скасування оскарженої постанови позивач посилається на відсутність доказів нібито скоєного ним правопорушення; позбавлення його можливості скористатися в повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; порушення відповідачем процедури розгляду справи, а саме порядку, встановленому ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Статтею 258 КУпАП передбачені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року, вказано наступне.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення регулювання відносин у сері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року статтю 258 КУпАП було доповнено частиною другою наступного змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП, за вчинення якого був притягнутий до адміністративної відповідальності позивач, відноситься до адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, а тому за правилами ч.2 ст. 258 КУпАП відповідач не повинен був складати протокол про адміністративне правопорушення.

Процедура розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху передбачена частиною 2 ст. 258 КУпАП і узгоджується з рішенням Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року, який вказав що розгляд справ посадовою особою у порядку скороченого провадження може бути застосований лише у випадках, передбачених ст. 258 КУпАП.

Згідно ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган ( посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Доводи позивача, щодо відсутності будь-яких об'єктивних доказів вчинення ним правопорушення відповідачем не спростовані, фото та відеоматеріали що підтверджують вчинення позивачем правопорушення суду також не надані.

Крім того, відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач вказав, що відповідач Букін М.Г. виніс оскаржену постанову та не надав йому можливості в повній мірі скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

У порушення вимог ст. 71 КАС України доказів, на спростування зазначених вище тверджень позивача, відповідач суду не надав.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вказане вище у сукупності, обставини встановлені судом у судовому засіданні, суд вважає, що за таких обставин, винесена відносно ОСОБА_1 постанова про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за ч.2 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню.

Не підлягає задоволенню позов в частині вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки дане питання вирішується в порядку, передбаченому КУпАП.

Відповідно до ст. 171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.2015 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини другої ст. 171-2 КАС України. Положення частини другої ст. 171-2 КАС України, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Керуючись ст. ст.. 2, 9,11, 17, 122, 158, 160, 161, 162, 171-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №334852 від 20 листопада 2016 року, винесену відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області, відповідно до ст. 186 КАС України, з часу отримання повного тексту постанови.

Суддя А.І. Крамаренко