Справа № 362/6643/16-а
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 362/6643/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Ковбель М.М.
Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
ПОСТАНОВА
Іменем України

18 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі Козуб А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксації судового засідання технічними засобами апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Васильківської міської ради Київської області на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Васильківської міської ради Київської області, третя особа - військова частина НОМЕР_1 про зобов`язання вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :
Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, управління соціального захисту населення Васильківської міської ради Київської області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з`ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не є обов`язковою, колегія суддів відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно з ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач з 27 липня 2015 року має статус учасника бойових дій, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Васильківської міської ради Київської області та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а. с. 7).

В 2016 року відповідач, керуючись п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - Постанова № 141) виплатив позивачеві щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в сумі 920 грн.

Позивач звернувся до управління соціального захисту населення Васильківської міської ради Київської області із заявою, у якій просив здійснити перерахунок разової грошової допомоги до 5 травня, та доплату різниці між фактично виплаченою допомогою і тим розміром, який мав бути виплачений, що з урахуванням проведених виплат становить 4 730 грн.

14 листопада 2016 року листом № 4063/01 управління соціального захисту населення Васильківської міської ради Київської області відмовило позивачу у перерахунку та виплаті разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 4730 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ пунктом 26 якого встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відповідно до пп. 2 п. 1 вказаної постанови у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн.

Конституційний Суд України вирішував питання про те, чи має право держава змінювати порядок і розміри існуючих соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України та чи є обов`язковими для застосування судами України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України з питань соціального захисту громадян, видані на виконання вимог Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

У рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зроблено висновок про те, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що при вирішенні питання про розмір допомоги, передбаченої ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», необхідно керуватися постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Як раніше зазначалося, у 2016 року позивачу була виплачена щорічна разова допомога у розмірі 920 грн.

Відтак, розмір нарахованої та виплаченої позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 році відповідає вимогам законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин.

Посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року у справі № 21-6508а15 колегія суддів вважає необґрунтованими, адже у ній викладений висновок щодо застосування інших норм права, ніж у даній справі та за інших фактичних обставин.

Так, у справі № 21-6508а15 позивач просив здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги до 05 травня за 2014 рік. Судові рішення про задоволення позову були обґрунтовані тим, що вказана допомога була виплачена у квітні 2014 року у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України, в той час як повноваження щодо визначення розмірів деяких соціальних виплат були делеговані Кабінетові Міністрів України лише з серпня 2014 року.

У даному випадку, повноваження щодо встановлення розміру окремих соціальних виплат були надані Кабінетові Міністрів України з 01 січня 2015 року, а щорічну разову грошову допомогу позивачу було виплачено у 2016 року.

Таким чином, посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року у справі № 21-6508а15 та на ст. 244-2 КАС України є необґрунтованими.

Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови було неповно з`ясовано обставини справи та порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів, у відповідності до ч.2 ст. 205 КАС України, приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 41, 160, ч. 4 ст. 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Васильківської міської ради Київської області задовольнити.
Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2017 року скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено 21 квітня 2017 року.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Літвіна Н. М.

Ганечко О.М.