Справа № 243/1032/17
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Сидоренко І.О.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року справа №243/1032/17

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Г.М. Міронової, суддів: Сіваченка І.В., Чебанова О.О., секретар судового засідання Куленко О.Д., за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Удалих І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2017 року у справі № 243/1032/17 за позовом ОСОБА_4 до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 10.02.2017 року звернувся до суду з позовом до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 1 від 30.12.2016 року про відмову позивачу у проведенні перерахунку пенсії за віком на підставі довідки про заробітну плату Управління житлово-комунального господарства Слов'янської міської ради від 28.12.2016 року № 01-30/1248 з розрахунку 90 відсотків від заробітної плати відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», що діяла станом на 24.07.2008 року та зобов'язати відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком на підставі довідки про заробітну плату Управління житлово-комунального господарства Слов'янської міської ради від 28.12.2016 року № 01-30/1248 відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», що діяла станом на 24.07.2008 року з розрахунку 90 відсотків від заробітної плати у сумі 10230, 04 грн. (а.с. 2).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй у 2008 році призначено пенсію за віком у розмірі 90 відсотків від заробітної плати на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу». 30.12.2016 року позивач звернулась до УПФУ в м. Слов'янську із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки про суму заробітної плати для перерахунку пенсії за відповідною посадою в Управлінні житлово-комунального господарства Слов'янської міської ради.

За результатами розгляду звернення відповідач рішенням № 1 від 04.01.2017 року в перерахунку пенсії позивачу відмовив, оскільки відповідно до р. 11 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року з 01.05.2016 року ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року втратила чинність, у зв'язку з чим раніше призначені пенсії не перераховуються.

Вважає таке рішення необґрунтованим, у зв'язку з тим, що воно не відповідає вимогам закону, оскільки при перерахунку пенсії колишнім держслужбовцям має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Крім того, виходячи з висловлених у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України у справі № К/800/41001/15, Верховним Судом України у справах № 21-348а13 від 10.12.2013 року, № 21-243а15 від 06.10.2015 року, № 21-3397а15 від 01.03.2016 року.

За таких обставин, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Постановою Слов'янського міськрайонного суду від 14 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення позивача за перерахунком пенсії набрав законної сили Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII. Згідно з п. 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Отже, на час звернення позивача за перерахунком втратила чинність стаття 37-1 Закону № 3723-XII, якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державних службовців.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування зазначає, що при перерахунку пенсії держслужбовцям має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому подальше скасування вказаних вище Закону та постанови КМУ стосуються порядку призначення пенсії держслужбовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Необхідність застосування норми закону, яка діяла саме на момент призначення пенсії визначено ст. 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Також, Верховний суд та ВАСУ зазначив, що при перерахунку пенсії має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках держслужбовця, яка діяла на момент призначення пенсії, тому скасування чи зміна Закону стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Позивач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. З огляду на приписи ч. 4 ст. 196 КАС України його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_4 з 24.07.2008 року призначена пенсія за віком в розмірі 90 відсотків від заробітної плати відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року.

30.12.2016 року позивач звернулась до відповідача з заявою № 6705 про перерахунок пенсії на підставі довідки про суму заробітної плати № 01-30/1248 від 28.12.2016 року, яка видана Управлінням житлово-комунального господарства Слов'янської міської ради.

04.01.2017 року відповідачем за результатами розгляду заяви позивача прийнято рішення № 1 про відмову в перерахунку пенсії по заробітку, у зв'язку з тим, що з 01 травня 2016 року ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року визнано такою, що втратила чинність.

Крім того, форму довідки «про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії не працюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію» затверджену постановою Правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року № 15-1 скасовано постановою Правління Пенсійного фонду України від 04.07.2016 року № 15-2 «Про внесення змін до постанови Правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року № 15-1».

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на момент призначення пенсії) від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі Закон № 3723) на одержання пенсії державних службовців мали право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначалась в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшувалась на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

За приписами ст. 37-1 Закону № 3723 (в редакції чинній на момент призначення пенсії) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснювався перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії, а саме 30.12.2016 року, набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889).

Згідно п. 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889 визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Отже, на час звернення позивача за перерахунком втратила чинність стаття 37-1 Закону № 3723-XII, якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державних службовців.

Таким чином, на момент звернення позивача за перерахунком пенсії Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016 року, не передбачено перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням окладів.

Також, слід зауважити, що 23.09.2016 року Постанова Кабінету Міністрів України № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 року втратила чинність на підставі Постанови КМУ № 622 «Про деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», якою виключено підстави для можливості проведення перерахунку пенсії.

Таким чином, право на перерахунок пенсії слід визначати за такими правилами перерахунку, які закріплені в законодавстві та чинні на час виникнення права на перерахунок.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність, а тому висновок суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача про відмову в перерахунку пенсії у зв'язку зі збільшенням посадових окладів державних службовців, ґрунтується на нормах діючого закону та є правомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Щодо посилань позивача на правові позиції Верховного Суду України, колегія суддів зазначає, що правовідносини у рішеннях, вказаних апелянтом в апеляційній скарзі, не є тотожними правовідносинам у даній справі № 243/1032/17.

Колегія суддів також застосовує при розгляді справи практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV.

Висновки апеляційного суду, викладені в цій ухвалі, узгоджуються з позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в ухвалі від 3 червня 2014 року у справі «Великода проти України». У цій справі заявниця отримувала свою пенсію у сумі, визначеній рішенням суду від 19 січня 2010 року, до тих пір, поки механізм нарахування її пенсії, встановлений вищезазначеним судовим рішенням на підставі закону, чинного на час подій, не було змінено шляхом внесення змін до відповідних законодавчих актів, внаслідок чого розмір її пенсії був зменшений.

Так, у цій справі Європейський Суд дійшов висновку, що зменшення пенсії заявниці було сумісним з вимогами статті 1 Першого протоколу. Зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Також Суд зауважив про відсутність доказів того, що відповідні зміни до Закону України про державний бюджет України не були внесені відповідно до законної процедури, а за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними, Суд доходить висновку, що вони відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу. Суд також не зміг дійти висновку, що, передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції. За висновками Європейського Суду, зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Таким чином, посилання позивача на приписи ст. 22 Конституції України також не беруться до уваги колегією суддів з огляду на практику Європейського Суду з прав людини.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що пенсійний орган, відмовляючи у перерахунку пенсії, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як наслідок, не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком на підставі довідки про заробітну плату Управління житлово-комунального господарства Слов'янської міської ради від 28.12.2016 року № 01-30/1248 відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», що діяла станом на 24.07.2008 року з розрахунку 90 відсотків від заробітної плати у сумі 10230, 04 грн.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст. ст., 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 206, 211, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2017 року у справі № 243/1032/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Ухвала у повному обсязі виготовлена 20 квітня 2017 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Чебанов