Справа № 428/686/17
Суддя: Баронін Д. Б.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/686/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Бондаренко І.С., позивача ОСОБА_1, представника відповідача та третьої особи Матусевича Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання відмови у виплаті одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, третя особа - Національна поліція України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання відмови у виплаті одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, третя особа - Національна поліція України. Позовні вимоги на виконання ухвали суду було уточнено позивачем та приведено у відповідність із вимогами КАС України.

В обґрунтування уточненого позову позивач вказує, що вона з 15.10.1999 проходила службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 - в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області. Під час проходження служби при виконанні службових обов'язків вона отримала травму та захворювання. Висновком військово-лікарської комісії Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» ОСОБА_1 було визнано непридатною до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний час у зв'язку із травмою, пов'язаною з виконанням службових обов'язків та захворюванням, пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Також на підставі висновку медико-соціальної експертної комісії Луганської області їй було встановлено ІІІ групу інвалідності та 60 процентів втрати професійної працездатності. 30 червня 2016 року наказом № 423 о/с від 29.06.2016 позивача було звільнено зі служби в поліції через хворобу. На день її звільнення вислуга років у календарному ї обчисленні становила 16 років 08 місяців 14 днів, а загальний трудовий стаж - 28 років 03 місяці 29 днів. В липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Національної поліції в Луганській області з заявою про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності поліцеського, надавши всі необхідні документи для призначення такої допомоги. Однак листом від 29.12.2016 їй було відмовлено у призначенні допомоги та повернутий без виконання повний пакет документів, оскільки випадки за яких призначається одноразова грошова допомога поліцейським, яким інвалідність встановлена внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва) пов'язаних з виконанням службових обов'язків або проходженням служби в органах внутрішніх справ статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачені. Призначення та виплата одноразової грошової допомоги можлива у разі відповідності висновку МСЕК до випадків, передбачених статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію». Позивач вважає таку відмову та повернення без виконання документів неправомірною, тому що вона має право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016. У зв'язку з цим в уточненому позові ОСОБА_1 просить про наступне:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності та визначенням інвалідності внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Луганській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв'язку із втратою працездатності та визначенням інвалідності внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції в сумі 240000 (двісті сорок тисяч) грн. 00 коп.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, які викладені в уточненій позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, які викладені у письмових запереченнях проти позову та в письмових поясненнях третьої особи. Додатково на запитання суду представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні 23.03.2017 пояснив, що в разі наявності у позивача відповідного права на призначення грошової допомоги, позивач дійсно підпадала б саме під дію п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» за характером отриманої нею травми.

Дослідивши надані учасниками розгляду справи докази, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 з 15.10.1999 по 06.11.2015 проходила службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по 30.06.2016 - в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області, що підтверджується розрахунком вислуги років на пенсію підполковника поліції ОСОБА_1 та не заперечується відповідачем або третьою особою.

Згідно із копією безтермінового посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 05 листопада 2015 року Головним управлінням МВС України у Луганській області, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни та учасників бойових дій.

29.06.2016 наказом ГУНП в Луганській області № 423 о/с підполковника поліції ОСОБА_1, старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено через хворобу з 30.06.2016, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 16 років 08 місяців 14 днів, загальний трудовий стаж - 28 років 03 місяці 29 днів, з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 20 діб.

Відповідно до копії свідоцтва про хворобу № 92, виданого 23.06.2016 військово-лікарською комісією Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» за направленням УКЗ ГУНП України в Луганській області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, старший слідчий в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Луганській області, отримала травму 06.09.2005 пов'язану з виконанням службових обов'язків що призвело до хвороби, пов'язаної з проходженням служби у органах внутрішніх справ. Була визнана непридатною до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний час.

Згідно виписки з акта огляду Медіко-соціальної експертної комісії від 05.06.2016 серії 12ААА № 441281 позивачу з 30.06.2016 до 01.06.2017 встановлено III групу інвалідності, причина інвалідності пов'язана з виконанням службових обов'язків (травма 06.09.2005). В якості діагнозу вказано, що наявні віддалені наслідки закритої черепно-мозкової травми 2005 року.

Позивач звернулася до Головного управління Національної поліції в Луганській області із заявою та усіма необхідними документами про призначення і виплату їй одноразової грошової допомоги, у зв'язку з тим, що вона отримала ІІІ групу інвалідності від травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків.

Листом № 5525/111/22/05-2016 року від 20.12.2016 року позивача було повідомлено, що випадки за яких призначається одноразова грошова допомога поліцейським, яким інвалідність встановлено внаслідок захворювання, поранення (контузії, травм або каліцтва) пов'язаних з виконанням службових обов'язків в органах внутрішніх справ, статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачені. Також їй був повернутий пакет документів.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо відмови у виплаті їй одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків, є неправомірними.

У своїй відмові та письмових запереченнях відповідач не посилається на недостатність документів, поданих позивачем для вплати одноразової грошової допомоги, а обґрунтовує свою бездіяльність неповнотою законодавчих актів. У зв'язку з такими доводами, відповідач вказував на те, що виплата одноразової грошової допомоги не можлива на підставі ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

16.09.2015 Кабінет Міністрів України у зв'язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України «Про Національну поліцію» постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ та утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач, як особа, яка проходила службу в поліції, втратила працездатність внаслідок травми, пов'язаної з проходженням нею служби, та була звільнена зі служби в поліції саме через хворобу, викликану цією травмою.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом МВС України № 4 від 11.01.2016 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4), що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 163/28293, який набрав чинності 29.02.2016.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Судом було встановлено, що позивач отримала травму під час виконання своїх службових обов'язків, про що свідчать копії виписок МСЕК, висновку службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень, акту про нещасний випадок, акту розслідування нещасного випадку, які наявні у матеріалах справи.

Фактичною підставою для відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги стало те, що за позицією відповідача, травма позивача, як зазначено в копіях виписок МСЕК, пов'язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не в поліції. У зв'язку з такими доводами, відповідач вказував на те, що виплата одноразової грошової допомоги не можлива на підставі ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

З такими доводами відповідача суд не погоджується з наступних підстав.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Отже, дія затверджених цими Постановами Порядків поширюється на працівників міліції.

В той же час встановлені обставини справи свідчать про те, що на час встановлення позивачу інвалідності вона проходила службу в поліції, звільнено позивача також зі служби в поліції. Тобто, на час виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, вона була поліцейською, а не працівником міліції, тому посилання відповідача на положення вказаних постанов КМУ є безпідставними.

Крім цього, наказом МВС України № 916 від 12 вересня 2016 року внесено зміни до Порядку № 4, відповідно до яких пункт 5 розділу I доповнено підпунктом 4.

Відповідно до пп. 4 п.5 розділу I Порядку № 4 визначено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі, зокрема, втрати працездатності поліцейського, а саме: пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, на теперішній час і Порядок №4 визначає таку підставу для призначення одноразової грошової допомоги як втрата працездатності поліцейського, пов'язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Крім того, згідно із ч. 5 ст. 100 Закону України «Про Національну поліцію» якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, визначених цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, визначених з різних підстав іншими законами та нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи.

Отже, з огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що матеріали справи підтверджують наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, у зв'язку із втратою працездатності та визначенням інвалідності внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції (п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію»).

При цьому суд звертає окрему увагу на те, що згідно із висновком про відмову у призначенні позивачу грошової допомоги, розрахунок розміру допомоги в разі її призначення проводився відповідачем саме на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 та п.п. «в» п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію».

Вирішуючи питання про розмір одноразової грошової допомоги, яку просить зобов'язати призначити та виплатити позивач, суд враховує, що згідно із п.п. «в» п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, зокрема, в разі визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності III групи - 150 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Рішення про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, в разі набрання цією постановою суду законної сили, буде прийнято саме на підставі цієї постанови, тобто рішення про виплату вважатиметься таким, що прийнято в 2017 році, а отже 150 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2017 року дорівнюватиме 240000 грн. (150 х 1600 грн.) Саме в такому розмірі слід зобов'язати відповідача призначити та виплатити позивачу суму одноразової грошової допомоги.

З метою утвердження єдності системи судів загальної юрисдикції, яка забезпечується, в тому числі, єдністю судової практики (ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), суд вважає за необхідне вказати, що аналогічна судова практика щодо вирішення подібних спірних правовідносин міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016 року по справі № 800/30467/16, ухвалі Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 року по справі № 428/959/17, постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2016 року по справі № 825/1394/16, ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2017 року по справі № 335/9056/16-а, ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2017 року по справі № 373/1188/16-а, тощо.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно із статтею 94 КАС України, суд враховує, що позивач була звільнена від сплати судового збору як учасник бойових дій згідно із Законом України «Про судовий збір», а отже судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 17, 86, 94, 118, 158-163, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання відмови у виплаті одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, третя особа Національна поліція України - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності та визначенням інвалідності внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Луганській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв'язку із втратою працездатності та визначенням інвалідності внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції в сумі 240000 (двісті сорок тисяч) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення, або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, якщо судом було застосовано ч. 3 ст. 160 КАС України або якщо особа не була присутня в судовому засіданні, шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 19 квітня 2017 року.

Суддя Д.Б. Баронін