Справа № 804/2623/17
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/2623/17

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

21 квітня 2017 р. справа 804/2623/17

в с т а н о в и в:

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із поданням до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", в якому просить підтвердити обгрунтованість повного адміністративного арешту майна ДП "Східний ГЗК".

Окрім того, у поданні заявник просить відстрочити йому сплату судового збору за подачу цього подання до розгляду подання по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Також і ч.1 ст.8 Закону України “Про судовий збір” встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення за цим поданням, суд виходить із того, що відповідно до норм Закону України “Про судовий збір” заявник – Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби не звільнений від сплати судового збору при поданні до суду позовів, заяв та подань. Також, і обмежене фінансування бюджетної установи чи відсутність (недостатність) у останнього коштів на сплату судового збору не є підставою для відстрочення сплати судового збору. При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Водночас, якщо бюджетні установи діють як суб’єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи або відсутність (недостатність) коштів для сплати судового збору не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015р. №2 “Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011року №3674-УІ “Про судовий збір”, а також у у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016р. №2.

Виходячи з наведеного та враховуючи те, що заявником не надано суду належних та достатніх доказів майнового стану, який би позбавляв можливості сплатити судовий збір у встановленому законодавством України розмірі, суд не вбачає підстав для відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ч.3 ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України подання подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Водночас, у частині, що не врегульована ст.183-3 вказаного Кодексу, вимоги щодо подання визначаються загальними нормами, зокрема ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за правилами ч.3 ст.106 цього ж Кодексу встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

При цьому за ст.5 Закону України “Про судовий збір” заявник не віднесений до категорії органів, які звільнені від сплати судового збору.

Статтею 4 Закону України “Про судовий збір” передбачено, що за подання суб’єктом владних повноважень адміністративного позову немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2017р. становить 1600 гривень.

Таким чином, з аналізу наведених вище норм вбачається, що заявника передбачене ст.183-3 Кодексу адміністративного судочинства України є об’єктом справляння судового збору за загальними правилами, визначеними нормами Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України “Про судовий збір”.

Як встановлено судом із доданих до подання документів, заявник не додав до подання оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 1600 грн. в порушення вимог ч.3 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України та ст.4 Закону України “Про судовий збір”.

Згідно ч.1 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позову без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі недотримання вимог частини третьої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків.

За викладеного, суд приходить до висновку, що заявником зазначене подання подано без дотримання вимог ч.3 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому дане подання слід залишити без руху з наданням відповідного терміну для усунення недоліків по сплаті судового збору на підставі ч. 1 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням терміну, визначеного ч.4 ст.183-3 цього Кодексу.

Керуючись ч. 3, ч.4 ст.183 – 3, ч.3 ст.106, ч.1 ст.108, ст.ст. 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

У клопотанні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Подання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без руху.

Копію даної ухвали направити особі, що звернулася із поданням.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.В. Ільков