Справа № 2а-2886/12/0170/13
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року м. Київ К/800/15625/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),

Іваненко Я.Л.,

Мойсюка М.І.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Бахчисарайське автотранспортне підприємство 14340» до управління Пенсійного фонду України в Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим про скасування рішення про застосування фінансових санкцій та пені,

за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 1 серпня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2012 року,

встановив:

У лютому 2008 року Приватне акціонерне товариство «Бахчисарайське автотранспортне підприємство 14340» звернулось в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим (далі - УПФУ в Бахчисарайському районі АР Крим) про визнання недійсним та скасування рішення від 14 грудня 2007 року №573 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків.

Позов мотивовано тим, що у спірний період товариство сплачувало страхові внески у строки, встановлені законом, тому застосування пенсійним органом фінансових санкцій та пені є необґрунтованим.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 1 серпня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2012 року, позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано рішення УПФУ в Бахчисарайському районі АР Крим від 14 грудня 2007 року №573.

У касаційній скарзі УПФУ в Бахчисарайському районі АР Крим, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову. Скаргу мотивує тим, що протягом 2006-2007 років позивачем порушувались строки сплати страхових внесків, окрім того, задекларовані товариством суми страхових внесків не відповідають фактично сплаченим сумам.

Від ПАТ «Бахчисарайське автотранспортне підприємство 14340» надійшли заперечення на касаційну скаргу, просить в її задоволенні відмовити та залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ПАТ «Бахчисарайське автотранспортне підприємство 14340» зареєстроване як платник збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в УПФУ в Бахчисарайському районі АР Крим.

У квітні 2007 року відповідачем проведено перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та перерахування страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування товариством за період з 20 липня 2005 року по 1 квітня 2007 року. При перевірці встановлено факти порушення Закону України «Про оплату праці» в частині затримки виплат по заробітній платі, інших порушень законодавства не встановлено.

За результатами перевірки відповідачем винесено рішення від 14 грудня 2007 року №573 про застосування фінансових санкцій в сумі 159208,26 грн та нарахування пені у розмірі 115695,98 грн за несвоєчасну сплату страхових внесків.

Рішення прийняте на підставі пункту 2 частини дев'ятої статті 106 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Задовольняючи позов, суди виходили з протиправності оскаржуваного рішення УПФУ в Бахчисарайському районі АР Крим з таких підстав.

Частиною шостою статті 20 Закону №1058-IV визначено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідальність страхувальників, банків, організацій, що здійснюють виплату і доставку пенсій, та їх посадових осіб, передбачено у статті 106 Закону №1058-IV.

Згідно з частинами першою та другою статті 106 Закону №1058-IV у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Відповідно до пункту 2 частини 9 статті 106 Закону №1058-IV виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників фінансові санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі: 10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно; 20 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно; 50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

В ході розгляду справи суди встановили з розрахунку фінансових санкцій, наданого УПФУ в Бахчисарайському районі АР Крим, що в основу оскаржуваного рішення взято період 2004-2007 роки. Разом з тим, перевірка товариства проводилась за період з липня 2005 року по квітень 2007 року. Таким чином, неможливо встановити, за який саме період відповідач нарахував ПАТ «Бахчисарайське автотранспортне підприємство 14340» штрафні санкції та пеню згідно зі спірним рішенням.

Також, у розрахунку фінансових санкцій до рішення від 14 грудня 2007 року №573 відповідачем застосовано штрафні санкції і пеню, зокрема, по страхових внесках 42%, тоді як такий розмір внеску у розрахунку відповідача, наданому вже під час розгляду справи, відсутній, натомість застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату внеску 33,2%.

Крім того, судами встановлено, що у ПАТ «Бахчисарайське автотранспортне підприємство 14340» відсутня заборгованість за період з 1 грудня 2005 року по 11 серпня 2006 року зі страхових внесків, штрафних санкцій та пені (рішення Господарського суду АР Крим від 29 листопада 2007 року у справі №2-24/14730-2006А).

Судами встановлено, що 1 червня 2007 року відповідачем сформовано вимогу станом на цю дату за боргами відповідача на загальну суму 305507,05 грн., з яких - 213857,83 грн - недоїмка за внесками, 66996,96 грн штрафні санкції, 24652,36 грн - пеня.

Після отримання вимоги товариством у червні 2007 року погашено недоїмку, пеню та штрафні санкції на суму, вказану у вимозі про сплату боргу, згідно з платіжними дорученнями №395, №402, №409, №424, №423, №430, №438, №451, №452, №453, №454, №455, №468 та №480.

У зв'язку з цим, суди обгрунтовано виходили з того, що станом на 22 червня 2007 року позивач сплатив заборгованість, визначену у вимозі від 1 червня 2007 року у сумі 306236,89 грн, тому з урахуванням часу отримання вимоги про сплату боргу (11 червня 2007 року), позивачем своєчасно сплачено недоїмку, штрафні санкції та пеню, а також додатково сплачено 3159,84 грн.

Дослідивши надані сторонами розрахунки сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підлягали сплаті за 2007 рік, та наявні у справі докази, судами попередніх інстанцій не встановлено порушення товариством вимог частини шостої статті 20 Закону №1058-IV в частині строків сплати страхових внесків.

Враховуючи встановлені судами обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що УПФУ в Бахчисарайському районі АР Крим не доведено правомірність прийнятого рішення від 14 грудня 2007 року № 573 та застосування до позивача штрафних санкцій та пені за період, що перевірявся.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, судами надано їх належну правову оцінку.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 1 серпня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.

Іваненко Я.Л.

Мойсюк М.І.