Справа № 808/7013/14
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року м. Київ К/800/46809/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів Рецебуринського Ю.Й. (судді-доповідача),

Олексієнка М.М.,

Штульман І.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - ГУ МВС України в Донецькій області), Слов'янського міського відділу головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - Слов'янського МВ ГУ МВС України в Донецькій області) про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому, з врахуванням уточнень, просив: визнати незаконним і скасувати наказ МВС України від 27 липня 2014 року №805 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності; визнати незаконними та скасувати наказ МВС України від 12 серпня 2014 року №1535 і наказ ГУ МВС України в Донецькій області від 5 вересня 2014 року №333 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за здійснення вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу; поновити на посаді заступника начальника ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Слов'янського міського відділу (з обслуговування м.Слов'янськ та Слов'янського району) ГУ МВС України в Донецькій області; стягнути з ГУ МВС України в Донецькій області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 29 липня 2014 року №805 в частині притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 12 серпня 2014 року №1535 о/с в частині звільнення ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ відповідно до пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за здійснення вчинків, що дискредитують звання рядового й начальницького складу. Визнано протипрвним та скасовано наказ ГУ МВС Українив Донецькій області від 5 вересня 2014 року №333 о/с в частині обчилення ОСОБА_3 вислуги років та оголошення наказу про звільнення. Зобов'язано ГУ МВС України в Донецькій області поновити ОСОБА_3 на посаді заступника начальника ізолятора тимчасового тримання узятих під варту осіб Слов'янського міського відділу ГУ МВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) з 13 серпня 2014 року. Стягнуто з Слов'янського МВ ГУ МВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_3 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 13 серпня 2014 року по 12 серпня 2015 року в сумі 44268 грн без урахування прибуткового податку та інших обов'язкових платежів. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги.

Судами встановлено, що з 8 грудня 2003 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, з 14 серпня 2013 року призначений заступником начальника ізолятора тимчасового тримання (ІТТ) затриманих і взятих під варту осіб Слов'янського МВ ГУ МВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 липня 2014 №745 за фактом порушення окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області службової дисципліни, відповідно до вимог пункту 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12 березня 2013 року №230, доручено комісії провести за вказаним фактом службове розслідування.

Міністерством внутрішніх справ 29 липня 2014 року складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівниками ГУ МВС України в Донецькій області, відповідно до якого керівник позивача ОСОБА_4 схиляв своїх підлеглих, в тому числі ОСОБА_3, до виконання завдань предстаників ДНР щодо охорони адміністративного приміщення міської адміністрації.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 липня 2014 року №805 позивача звільнено за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, частини третьої статті 3, частини першої статті 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року №382, статтяями 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ позивача, звільнено з органів внутрішніх справ України.

Цей наказ було реалізовано наказом Міністра внутрішніх справ України від 12 серпня 2014 року №1535 о/с відповідно до якого позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас на підставі пункту 66 Положення та наказом від 5 вересня 2014 року №333 о/с, відповідно до якого вислуга років станом на 12 серпня 2014 року у календарному обчисленні складає 12 років 7 місяців 2 дні, у пільговому - 17 років 3 місяці та 2 дні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують викладену у висновку службового розслідування інформацію щодо вчинення позивачем правопорушення, а відтак висновок щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Крім того, суд зазначив, що вчинення позивачем протиправних дій є несумісним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суперечить змісту присяги працівників внутрішніх справ, оскільки підриває довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому, принижує їх авторитет. Отже, своїми діями, які знайшли відображення у висновку службового розслідування, позивачем порушено присягу працівника внутрішніх справ України, що робить неможливим його подальшу службу в ОВС.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження фактів, не підтверджено інформацію, викладену у висновку службового розслідування, щодо вчинення позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу. Крім того, відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції вказав, що відповідачами не надано до суду доказів, того, що позивач брав участь у службовому розслідуванні та, що у нього відбирались пояснення за фактом події або те, що він відмовився від надання пояснень, про що складено відповідний акт. Порядок проходження публічної служби в органах внутрішніх справ регулюється Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-XII (далі - Закон №565), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут) та Положенням.

Відповідно до статей 1, 5 Закону №565-XII міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності.

Відповідно до статті 16 вказаного Закону особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Відповідно до частини третьої статті 20 Закону України №565-XII працівник міліції при виконанні покладених на нього обов'язків керується тільки законом та діє в його межах.

Відповідно до пункту 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України права, обов'язки і відповідальність осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Згідно з Присягою працівника органів внутрішніх справ України, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року №382 працівник міліції бере на себе зобов'язання завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства.

Підстави звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу, в тому числі за порушення дисципліни, вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, встановлені пунктами 63-65 Положення.

Пунктами 66 і 67 Положення передбачені підстави звільнення зі служби за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, та за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення.

При цьому, аналіз наведених вище законодавчих приписів дає підстави констатувати, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Так, передумовою звільнення за пунктом 66 Положення є ретельне службове розслідування й таке звільнення може мати місце лише тоді, коли достеменно доведено, що особа скоїла проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Частиною 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3640-ІV (далі - Статут) передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ.

Пунктом 6.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230 (далі - Інструкція) затверджено права осіб рядового та начальницького складу (РНС) органів внутрішніх справ України, а саме: отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування, брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування, висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять), відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України, оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Відповідачем було порушено порядок провадення службоввого розслідування - письмові пояснення у позивача не відбирались і з висновками службового розслідування він ознайомлений не був, чим порушено процедуру та порядок проведення службового розслідування, так як ненадання права особі, щодо якої проводиться службове розслідування, надати письмові пояснення та ознайомитись з його висновком, позбавило позивача права на належний захист своїх законних прав та інтересів. Також, із наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача у встановлений Дисциплінарним статутом строк ознайомлено не було.

Також, судом апеляційної інстанції вірно зазначено, що посилання суду першої інстанції на покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, допитаних у суді першої інстанції та на показах яких грунтуються висновки службового розслідування, не можуть бути визнані належним підтвердженням вчиненням позивачем дій, які дискредитують звання рядового і начальницького складу, оскільки даними свідками вказано, що вони вони здійснювали охорону громадського порядку та будівель у м. Слов'янськ у період його захоплення та, що жодних пояснень з приводу дій позивача не надали, зазначивши, що їм про це нічого не відомо.

Крім того, висновком службового розслідування не встановлено, коли саме позивач виконував завдання представників ДНР щодо охорони адміністративного приміщення міської адміністрації, в чому полягала ця охорона та якими доказами це підтверджується.

Відповідачами при звільненні позивача та за відсутності беззаперечних доказів вчинення ним дій, які дискредитують звання рядового і начальницького складу, порушено необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані застосовані заходи впливу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про недоведеність відповідачами факту вчинення позивачем дій, що дискредитують звання рядового і начальницького складу ОВС, накази МВС України в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а позивач - поновленню на службі зі стягненням грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Суд апеляційної інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятого ним рішення.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 237-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман