Справа № 813/4512/16
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

813/4512/16

Окрема думка

18 квітня 2017 року № 876/2270/17

Судді Львівського апеляційного адміністративного суду Гулида Р.М по справі за позовом ПП "Компанія "Перспектива плюс" до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2017 року – позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 14.12.2016 року ВП №52879807 про стягнення з Приватного підприємства “Компанія “Перспектива плюс” виконавчого збору в сумі 1 504 670, 00 грн..

Не погоджуючись з постановленим рішенням суду Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку з вимогою скасування винесеної Постанови окружного адміністративного суду та повної відмови в задоволенні позову.

По даній справі 18.04.2017року колегією суддів Львівського апеляційного адміністративного суду винесено Ухвалу про залишення апеляційної скарги без задоволення, а Постанови Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2017 року - без зміни.

Ухвала апеляційного суду прийнята шляхом переваги більшості голосів членів колегії в користь постановленого рішення по справі, відтак один з членів колегії, підписавши текст Ухвали залишився при своїй думці, яку викладає письмово.

За змістом ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016року, виконавчий збір - це збір за вжиття заходів по примусовому виконанні рішення суду органами державної виконавчої служби в розмірі 10 відсотків від суми основного боргу, який стягується в дохід Державного бюджету України.

В тексті п.5 ст.27 вказаного Закону наведено вичерпний перелік підстав та умов, коли виконавчий збір не стягується, де відсутнє будь-яке покликання на п.1 ст.37 Закону, тобто повернення виконавчого документа за заявою стягувача.

Натомість, згідно вимог п.3 ст.40 Закону, чітко та однозначно вказано на те, що уразі повернення виконавчого документа стягувачу за його письмовою заявою (п.1ст.37 Закону), якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим законом.

Таким чином, аналізуючи наведені норми нової редакції Закону України «Про виконавче провадження» стає очевидним, що у випадку відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій, що мало місце по даному виконавчому провадженню у спосіб винесення постанов про накладення арешту на рахунки та майно боржника, виконавчий збір стягується в розмірі 10 відсотків від примусово стягненої суми (п.2 ст.27 Закону), а у випадку повернення виконавчого документа стягувачу за його письмовою заявою, виконавчий збір стягується в повному розмірі, що обумовлено п.3 ст. 40 Закону, адже обов’язковою умовою відкриття виконавчого провадження є заява стягувача із внесенням авансового платежу державній виконавчій службі за вжиття примусових заходів до несумлінного боржника, який ухиляється від добровільного виконання рішення суду, що є очевидним по даній справі, оскільки жодних коштів такий не сплатив стягувачу з часу винесення рішення Господарським судом і до часу подання заяви про повернення виконавчого документа та розгляду даної апеляційної скарги.

Даною нормою законодавець виключив та гіпотетично застеріг будь-яку можливість торгів чи домовленостей про відмову від проведення примусового стягнення з боку стягувача і боржника, в той час, коли примусове виконання розпочато з реальним вчиненням радикальних процесуальних дій виконавцем. Адже при подачі заяви про повернення виконавчого документа, в користь держави обов’язково звертається попередньо внесений авансовий платіж стягувачем і виконавчий збір з боку боржника в розмірі 10 відсотків від заявленої суми до примусового стягнення.

Саме тому, після накладення арешту на рахунки та майно боржника (а.с.15,16), останній активізується з метою нівелювання такого виконавчого провадження та домагається ухилення від сплати виконавчого збору в дохід державного бюджету України, чим зводить нанівець дії державного виконавця та спростовує доцільність діяльності виконавчої служби.

Суддя : Гулид Р.М.