Справа № 813/5767/15
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

20 квітня 2017 рокуСправа № 876/3120/17

Суддя Львівського апеляційного адміністративного суду Мікула О.І., перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року в справі за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій,-

в с т а н о в и в:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року позов задоволено.

Не погодившись із цією постановою, ГУ ДФС у Львівській області подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2017 року вищевказану апеляційну скаргу залишено без руху та надано особі, яка подала апеляційну скаргу, 30 денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали, для звернення до Львівського апеляційного адміністративного суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із наведенням в ній причин пропуску цього строку та доказів на підтвердження цих обставин, а також оригіналу квитанції про сплату судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги у розмірі 535 грн. 92 коп. за реквізитами: УДКСУ у Галицькому районі м. Львова, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38007573, Банк отримувача - ГУДКСУ у Львівській області, Код банку отримувача (МФО) 825014, рахунок отримувача 1004, Код класифікації доходів бюджету 22030001, Призначення платежу Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Львівський апеляційний адміністративний суд, .

На виконання вимог цієї ухвали апелянт подав оригінал платіжного доручення №275 від 11 квітня 2017 року про сплату судового збору у розмірі 535,92 грн. та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи її тим, що у звязку з затвердженням кошторису на 2016 рік та виділенням коштів на сплату судового збору, які поступають на рахунки інспекції частинами і з запізненням, оплата судового збору була здійснена по мірі надходження коштів. Відсутність бюджетних асигнувань на сплату судового збору підтверджується витягом з тимчасового розпису бюджетних асигнувань Державного бюджету на 2017 рік листом про сплату судового збору Головного управління ДФС у Львівській області № 12/13-01-05- 00-43 від 13 січня 2017 року, в якому зазначено, що потреба в бюджетних призначеннях ГУ ДФС у Львівській області по КЕКВ 2800 залишилась незабезпеченою у звязку із відсутністю кошторисних призначень у тимчасовому кошторисі на 2017 рік.

Суд вважає наведені в заяві причини пропуску строку на звернення до суду неповажними, виходячи з таких підстав

Відповідно до ч.6 ст. 108 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом. Відтак, після усунення обставин, які були підставою для повернення апеляційної скарги, її може бути подано повторно. При цьому, у випадку повторного подання апеляційної скарги, до неї застосовуються ті ж вимоги, що у випадку первинного оскарження, у тому числі й дотримання строків на подання апеляційної скарги.

Вчасна первинна подача апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності. Апелянт у випадку повернення первісної апеляційної скарги, повинен вживати невідкладних заходів щодо усунення недоліків, які стали причиною повернення останньої.

Як вбачається з матеріалів справи, з первинною апеляційною скаргою відповідач звернувся 04 березня 2016 року, ухвала про повернення первинної апеляційної скарги постановлена 11 квітня 2016 року, разом з тим, повторно апеляційну скаргу направлено до суду лише 24 лютого 2017 року.

При цьому, суд звертає увагу на те, що Державна судова адміністрація України у Інформаційному листі про наявність у органів державної влади, необхідних для сплати судового збору № 10/5761/16 від 11 серпня 2016 року повідомила про те, що Міністерство фінансів України листом № 31-08020-10-18/211195 від 22 липня 2016 року надало Державній судовій адміністрації України дані про обсяг видатків, які були виділені на сплату судового збору на 2016 рік, а саме: органами державної влади на сплату судового збору в бюджет на 2016 рік передбачено планові показники на загальну суму 950000000, 00 грн., з яких Державній фіскальній службі України заплановано виділити 711000000, 00 грн.

З прецедентного права Європейського Суду вбачається, що "право на суд", з яких право на доступ є одним з аспектів, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі Юніон Аліментаріа ОСОБА_2 проти Іспанії зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, суд наголошує на тому, що своєчасність фінансування органів державної влади та їх видатків є безпосереднім обовязком держави. При цьому, суд не визнає відсутність коштів для сплати судового збору як поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження.

Так, у рішенні Європейського суду з справ людини у справі Пономарьов проти України Суд зазначає, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що апелянту було надано достатньо часу для усунення недоліків апеляційної скарги під час первинного оскарження судового рішення, однак такий недоліків не усунув.

Враховуючи значний розрив у часі між винесенням постанови суду першої інстанції (02 березня 2016 року), первинним (04 березня 2016 року) та повторним (24 лютого 2017 року) поданням апеляційної скарги, суд вважає, що відновлення провадження через значний проміжок часу у зв'язку із поновленням строку на апеляційне оскарження може порушувати принцип юридичної визначеності.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 189 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що відповідно до вимог абз.2 ч. 4 ст. 189 КАС України у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити, у зв'язку з тим, що апелянт не усунув недоліків апеляційної скарги, яку залишено без руху, оскільки наведені в клопотанні про поновлення на апеляційне провадження причини пропуску такого строку не є поважними.

Керуючись абз.1,2 ч.4 ст.189 КАС України, суддя

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року в справі за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена, шляхом подання касаційної скарги, безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Суддя О.І. Мікула