Справа № 804/3524/16
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 804/3524/16 Головуючий у 1-й інстанції: Захарчук -Борисенко Н.В. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

12 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Кузьмишиної О.М.,Пилипенко О.Є.,

секретаря Андрієнко Н.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кіровського районного відділу у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, третя особа: Управління служби безпеки України у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року, -

У с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Кіровського районного відділу у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, у якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язати його у встановлені строки повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на імміграцію - або відмовити у встановленому Законом порядку з вказанням фактичних перешкод для міграції в Україну, або погодити заяву та надати позивачу дозвіл на міграцію; зобов'язати відповідача у п'ятиденний термін з дня набрання рішенням суду першої інстанції законної сили, подати звіт до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про виконання судового рішення; винести окрему ухвалу щодо встановлення винних осіб та притягнення їх до відповідальності за порушення норм Закону України «Про імміграцію».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язати його задовольнити заяву позивача та надати йому дозвіл на імміграцію в Україну.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем вчинялися дії для повторного розгляду заяви позивача відповідно до вимог чинного законодавства.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Колегією суддів установлено, що 21.09.2015 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 804/12890/15 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кіровського РВ у м. Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Кіровського РВ у м. Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україні ОСОБА_2 від 12.08.2015; зобов'язано Кіровський РВ у м. Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області повторно розглянути його заяву від 30.03.2015 року щодо реалізації прав на надання дозволу на імміграцію в Україні.

Оскільки станом на 31 березня 2016 року вищевказана заява розглянута не була, що на думку позивача є протиправною бездіяльністю, останній звернувся у суд із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про імміграцію» імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Згідно із ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону питання імміграції регулюються Конституцією України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, що не повинні їм суперечити.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію, регулюється Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 року № 1983.

Так, відповідно до п. 9 вказаного Порядку СБУ та її регіональні органи, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу, Держприкордонслужба у межах своєї компетенції вживають у місячний термін за зверненням ДМС, територіальних органів та підрозділів заходів: до виявлення серед осіб, які подали заяву про надання дозволу на імміграцію, таких, яким дозвіл на імміграцію не може бути наданий відповідно до статті 10 Закону України «Про імміграцію»; до встановлення відомостей, що можуть бути підставою для скасування дозволу на імміграцію згідно із статтею 12 Закону України «Про імміграцію».

Згідно із пунктом 14 цього Порядку територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з'ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України «Про імміграцію», надсилають відповідні запити до регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби.

Регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять у межах своєї компетенції у місячний термін після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який зробив запит. Термін перевірки може бути продовжений, але не більше ніж на один місяць.

Із матеріалів справи убачається, що у період із 15.02.2016 року по 20.04.2016 року на виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2015 року у справі № 804/12890/15, Кіровським РВ у м. Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області, на виконання вимог Порядку № 1983 були направлені запити до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, сектору Укрбюро Інтерполу ГУНП в Дніпропетровській області, Державної прикордонної служби України щодо перевірки наявності чи відсутності підстав для отримання дозволу на постійне проживання в Україні позивача.

За результатами проведення перевірки, Управлінням СБ України письмово було повідомлено відповідача листами від 31.03.2016 року та від 10.05.2016 року про те, що ОСОБА_2 не рекомендовано надання дозволу на імміграцію, на підставі п. 4, 6 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про імміграцію», а також було зазначено, що відомості, які стали підставою для прийняття зазначеного рішення, є інформацією з грифом обмеженого доступу.

20 травня 2016 року відповідачем було направлено повторний запит за №1214/2031 до Управління служби безпеки України в Дніпровській області, у якій відповідач просив надати чітку відповідь щодо належності або неналежності позивача до осіб, яким дозвіл на імміграцію не може бути надано, на яку Управлінням СБ України у Дніпровський області надано відповідь від 02.06.2016 року №55/2-2872.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла до висновку, що в діях відповідача відсутня протиправна бездіяльність, оскільки останнім вчинялися дії на виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2015 року у справі № 804/12890/15 та повторного, повного та всебічного розгляду заяви позивача про надання дозволу на імміграцію в Україну відповідно до вимог Порядку від 26.12.2002 року № 1983.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що станом на момент розгляду справи в апеляційній інстанції відповідачем було прийнято рішення від 09 серпня 2016 року про відмову у наданні позивачу дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про імміграцію».

Разом з тим, ураховуючи вимоги ч. 4 ст. 195 КАС України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції, колегія суддів не надає правову оцінку вказаному рішенню відповідача від 09 серпня 2016 року.

Також, з урахуванням того, що в даному випадку відсутні правові підстави для зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача надати звіт про виконання постанови суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права. Тому, відсутні підстави для задоволення вимог апелянта.

Отже, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова - залишенню без змін, на підставі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Кузьмишина
суддяО.Є. Пилипенко

(Повний текст ухвали виготовлено 18 квітня 2017 року).

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Кузьмишина О.М.