Справа № 740/3683/16-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 740/3683/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Ковальова Т.Г.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.,

за участі секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ніжинського об'єднаного управління пенсійного фонду України Чернігівської області на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 листопада 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду із позовом до Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області, у якому просила визнати неправомірними дії управління та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії, врахувавши суми матеріальної допомоги на оздоровлення та інші виплати, з яких сплачувалися страхові внески.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію Верховного Суду України, наведену у постановах від 20.02.2012, 28.05.2013 (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13) мотивував своє рішення тим, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід), застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того чи входять вони до структури заробітної плати.

В апеляційній скарзі відповідач просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог позивача. Обґрунтовуючи доводи своєї скарги, апелянт зазначає, що матеріальна допомога на оздоровлення чинним законодавством України не віднесена до складових заробітної плати, з якої обчислюється пенсія державного службовця.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Судом правильно установлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у Ніжинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Чернігівської області та з 17.01.2014 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 80% суми заробітної плати працюючого державного службовця.

30.12.2016 позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про здійснення перерахунку пенсії з дня її призначення, врахувавши у заробіток суми матеріальної допомоги на оздоровлення, зазначені у наданій нею довідці про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення відповідно до Закону України "Про державну службу".

Протоколом управління від 06.01.2015 позивачу відмовлено у здійсненні такого перерахунку, про що повідомлено листом від 08.01.2015 № 48/06-12. Відповідач мотивував своє рішення відсутністю правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача з урахуванням зазначених виплат.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з такого.

За змістом статті 37 Закону України "Про державну службу" в редакції, чинній на час призначення позивачеві пенсії, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входять: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що при обчисленні пенсії позивачу пенсійним органом не було враховано до заробітку інших виплат, які вказані у довідці про складові заробітної плати та на які було нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України від 26 червня 1997 року № 402/97-ВР "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 6 листопада 2013 року, від 3 червня 2014 року (№№ 21-430а11, 21-97а13, 21-125а13, 21-350а13, 21-134а14 відповідно).

Крім того, у постанові від 03 червня 2014 року (справа № 21-134а14), Верховний Суд України звернув увагу, що перевага у таких випадках має надаватись не положенням законів України "Про державну службу" та "Про оплату праці", які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та стаття 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З наявних у матеріалах справи наданих позивачеві за місцем роботи довідок про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", у якій вказано надбавки, премії та інші виплати, нараховані за період з 01.01.2012 по 31.12.2013, вбачається, що на всі включені у неї виплати нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, враховуючи, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Поряд із цим, задовольняючи позовні вимоги з 17 січня 2014 року суд першої інстанції не звернув увагу на положення ч.2 ст. 99, ч. 1 ст. 100 КАС України, якими унормовано, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Слід звернути увагу на те, що положення ст. 99 КАС України пов'язують початок перебігу строку на звернення до суду з тим моментом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Так, пенсію, яка є періодичним платежем, отримуваним щомісячно, призначено позивачу 17 січня 2014 року, із заявою про здійснення їй перерахунку позивач звернулася до управління у грудні 2014 року. Позивача було повідомлено про відмову у здійсненні такого перерахунку листом від 08.01.2015 № 48/06-12, проте позовну заяву подано лише 11.10.2016.

У позовній заяві позивачем не зазначено дату, з якої вона просить здійснити перерахунок її пенсії.

Враховуючи, що із цим позовом позивач звернулася 11.10.2016, колегія суддів вважає, що її вимоги підлягають задоволенню у межах встановленого положеннями КАС України шестимісячного строку, а саме починаючи з 11.04.2016.

Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, та, в цілому правильно вирішивши справу, помилково поклав на відповідача обов'язок зі здійснення перерахунку пенсії, починаючи з 17.01.2014, а тому рішення суду підлягає зміні у цій частині.

Водночас, апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на те, що вимоги позивача підлягають залишенню без розгляду в цілому та звертає увагу на те, що спірні правовідносини пов'язані із неврахуванням відповідачем до заробітку, з якого обчислюється пенсія, виплачених позивачу сум матеріальної допомоги, на які нараховані та сплачені страхові внески, станом на момент призначення пенсії.

Не вчинення суб'єктом владних повноважень дій, які він зобов'язаний був і міг вчинити (у разі встановлення таких обставин), за своєю суттю є бездіяльністю такого суб'єкта, його триваючою пасивною поведінкою, яка не має чітко окреслених часових меж. Саме явище бездіяльності є триваючим. Іншими словами, порушення, на думку позивача, прав про захист яких він просить, відбувалось і на момент звернення до суду з цим позовом.

Наразі апеляційним судом враховано висновок колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, наведений у постанові від 24 листопада 2015 року.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє часткове підтвердження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права;

Оскільки суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, проте із помилковим застосуванням норм процесуального права, то колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - зміні.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Ніжинського об'єднаного управління пенсійного фонду України Чернігівської області на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 листопада 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - задовольнити частково.

Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 листопада 2016 року змінити, вказавши дату, з якої належить зобов'язати Ніжинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Чернігівської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 «з 11 квітня 2016 року», замість «з 17 січня 2014 року».

В іншій частині постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст постанови виготовлено 21 квітня 2017 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.