Справа № 127/11692/15-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року м. Київ К/800/6181/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Голяшкіна О.В. Кравцова О.В.

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2015 року

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року

у справі №127/11692/15-а

за позовом ОСОБА_4

до 1) Заступника директора Департаменту - начальника інспекційного відділу у

місті Вінниця Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у

Вінницькій області Малюка Олександра Олексійовича,

2) Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій

області

про скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Заступника директора Департаменту - начальника інспекційного відділу у місті Вінниця Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Малюка Олександра Олексійовича, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про скасування постанови.

Позивач просила суд скасувати постанову № 160 від 12.05.2015 року Заступника директора Департаменту - начальника інспекційного відділу у місті Вінниця Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Малюка Олександра Олексійовича про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 5 100, 00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суди першої та апеляційної інстанцій мотивували рішення тим, що припис та постанова були прийняті відповідачем правомірно та відповідно до норм чинного законодавства.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилався на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На адресу Вищого адміністративного суду України заперечень від відповідачів по справі не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не може розглядати позовні вимоги осіб, які беруть участь у справі, що не були заявлені у суді першої інстанції.

Враховуючи неприбуття в судове засідання сторін, належних чином повідомлених про дату, час і місце касаційного розгляду, справу розглянуто в порядку письмового провадження, що передбачено пунктом 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04.02.2015 року головним державним інспектором інспекційного відділу у м. Вінниці Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Сорокою Д.В. винесено припис № 4 про зупинення будівельних робіт щодо будівництва будинку та приведення об'єкту до вимог чинного законодавства до 09.04.2015 року. А також позивач повинна була здійснити повідомлення відповідного органу про початок виконання будівельних робіт.

18.02.2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області також була винесена постанова по cпpaві про адміністративне правопорушення в якій позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною п»ятою статті 196 КУпАП.

У xoді перевірки 30.04.2015 року з виходом на місце встановлено, що об'єкт будівництва на території Якушенецької сільської ради (за межами населеного пункту, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2) не приведений до вимог чинного законодавства у встановлений термін, тобто вимоги припису № 4 від 04.02.2015 року не виконані, що є порушенням вимог пункту 3 частини 4 статті 41 Закону України "Про регулювання містотобудівної діяльності".

30.04.2015 року головним державним інспектором інспекційного відділу у м.Вінниці Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Сорокою Д.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення щодо позивача.

За наслідком розгляду протоколу було винесено постанову № 160 від 12.05.2015 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України встановлено, що основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та контролю у сфері житлово-комунального господарства, а саме - здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань; - виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури; - внесення Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України пропозицій щодо формування політики із відповідних питань.

Поняття державного архітектурно-будівельного контролю міститься у частині першій статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та означає сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

За змістом статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів: контролю органами державної фіскальної служби; валютного контролю; державного експортного контролю; контролю за дотриманням бюджетного законодавства; банківського нагляду; державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції; державного нагляду за дотриманням вимог ядерної безпеки; державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації;при проведенні оперативно-розшукової діяльності, дізнання, прокурорського нагляду, досудового слідства і правосуддя, державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Поняття державного нагляду (контролю) міститься у статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та означає діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про архітектурну діяльність" замовники та підрядники під час створення об'єкта архітектури зобов'язані забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов'язковою.

Замовник відповідно до статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" має право виконувати будівельні роботи після направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції або її територіальному органу чи після реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт.

Державний нагляд (контроль) повинен здійснюватися уповноваженими органами центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів в межах повноважень передбачених законом.

Відповідно до пункту 16 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23 травня 2011 року (далі - Порядок № 553), за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Пунктом 17 Порядку № 553 передбачено що у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

В силу частини першої статті 188-42 КУпАП невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю, тягнуть за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_4 касаційну скаргу обґрунтовує тим, що вона намагалась розпочати законним чином будівництво будинку, в зв»язку з чим у жовтні 2013 року звернулась до головного архітектора Вінницького району ОСОБА_7 про видачу будівельного паспорта забудови. У листопаді 2013 року листом начальника відділу містобудування та архітектури Вінницької районної державної адміністрації ОСОБА_7, з підстав відсутності затвердженого детального плану забудови території, відмовлено у видачі будівельного паспорта. У січні 2015 року скаржник знову звернулась з письмовою заявою до ОСОБА_8 начальника відділу містобувування та архітектури Вінницької районної державної адміністрації видати будівельний паспорт. Проте, ОСОБА_8 будівельний паспорт знову не видано. У лютому 2015 року головним державним інспектором інспекційного відділу у м. Вінниці Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вшницькій області Сорокою Д.В. винесено припис № 4 від 04 лютого 2015 року про вимогу до ОСОБА_4 зупинити будівельні роботи щодо будівництва будинку та привести об'єкт до вимог чинного законодавства до 09.04.2015 року. Тобто скаржник повина здійснити повідомлення відповідного органу про початок виконання будівельних робіт. Виконати вимоги зазначеного припису було неможливо, оскільки необхідно спочатку отримати будівельний паспорт на забудову земельної ділянки. Проте, Начальником відділу містобувування та архітектури Вінницької районної державної адміністрації ОСОБА_7 позивачу було відмовлено знову у видачі будівельного паспорту. Скаржник вказує, що при прийнятті оскаржуваної постанови не було взято до уваги зазначених вище обставин, що передували неможливості виконання вимог припису. На думку скаржника, судами порушено пункт 2.4 Порядку видачі будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 року, статтю 9 КУпАП, частину третю статті 150, статтю 70, частину третю статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з твердженням скаржника з огляду на наступне.

Як вбачається з листа Департаменту державної архітектурно- будівельної інспекції у Вінницькій області від 28 січня 2015 року № 1002-14-108, що ОСОБА_4 здійснює самочинне будівництво будинку без жодної дозвільної та проектної документації. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2014 року визнано протиправним та скасовано розпорядження Вінницької райдержадміністрації Вінницької області «Про передачу і власність земельних ділянок громадян для ведення садівництва на території Якушинецької сільської ради, за межами населеного пункту», яка набула законної сили згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 03 грудня 2014 року. Земельна ділянка належна ОСОБА_4 відноситься до території багатоквартирної забудови згідно Генерального плану м. Вінниці, видача будівельного паспорта на забудову земельної ділянки буде суперечити п. 2.4 «Порядку видачі будівельного паспорту на забудову земельної ділянки» затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 05.07.2011 р. №103.( а.с. 117)

Тобто позивачем було розпочато незаконне будівництво садового будинку на території Якушенецької сільської ради (за межами населеного пункту, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2) без отримання дозвільних документів та реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

У зв»язку із викладенним позивачу було винесено припис.

Законні вимоги контролюючого органу позивачем виконано не було.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів вчинення всіх залежних від неї дій спрямованих на виконання припису, в тому числі не повідомлялися і органи державної архітектурно-будівельного контролю про наявність обставин, які перешкоджають виконанню припису чи ускладнюють його виконання. Крім того, позивач знала, що нею розпочато незаконне будівництво без жодних дозвільних документів.

Так, в матеріалах справи міститься будівельний НОМЕР_1 на забудову земельної ділянки ОСОБА_4 та повідомлення про початок будівельних робіт дачного будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1

Проте, судова колегія звертає увагу, що вищевказаний паспорт зареєстровано Відділом містобудування та архітектури Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області 28 липня 2015 року і тільки тоді позивачем було повідомлено про початок будівельних робіт, тобто після прийнятя припису № 4 від 04 лютого 2015 року та постанови № 160 від 12 травня 2015 року про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, відповідачем цілком обґрунтовано прийнято оскаржувану постанову № 160 від 12.05.2015 року, якою визнано ОСОБА_4 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП, що полягає у невиконанні законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

З урахуванням наведеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року у справі № 127/11692/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді