Справа № 158/998/17
Суддя: Костюкевич О. К.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/998/17
Провадження № 2-а/0158/80/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

21 квітня 2017 року Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Костюкевича О.К.

секретаря - Хмілевської І.О.

з участю представника позивача - Ребізанта В.Р.

відповідача - ОСОБА_3

перекладача - ОСОБА_4

представника відповідача - адвоката - Нестерука М.М.

представника відповідача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ківерці справу за адміністративним позовом мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Кот-ДІвуар ОСОБА_3 про примусове видворення іноземця з України та продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить примусово видворити з України громадянина Кот-ДІвуар ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. та продовжити строк його затримання терміном не більше, як на 12 місяців.

Позивач зазначає, що постановою Мукачівського міськрайонного суду від 26 жовтня 2016 року, задоволено клопотання позивача та затримано громадянина Кот-ДІвуар ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, який незаконно перебуває в Україні до завершення процедури прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Позивач зазначає, що громадянин Кот-ДІвуар ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був затриманий прикордонним нарядом 23 жовтня 2016 року під час спроби незаконного перетину державного кордону з України в Угорщину. На ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Косине» Мукачівського району Закарпатської області, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. 02 серпня 2016 року громадянин Республіки Кот-ДІвуар ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного Управління ДМС України в Одеській області з заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Відповіддю до рішення ДМС від 28.02.2017 року № 69-17 відповідачу було відмовлено у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Оскільки на даний час, громадянин Кот-ДІвуар ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, приїхав до України нелегально, постійного місця проживання, законного джерела існування, власності, коштів на існування та для повернення у країну походження не має. Відносно відповідача прийнято рішення про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців (далі - ПТПТ), однак строк тримання шість місяців закінчується. Позивач просить суд примусово видворити громадянина Кот-ДІвуар ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України. Зважаючи на те, що відповідач не має документа, який дає йому право на виїзд з України, а для виконання рішення про примусове видворення за межі території України громадянина треба значний час просить, прийняти рішення про його примусове видворення з України та продовжити строк затримання до 12 місяців.

Відповідачем було подано заперечення на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні адміністративного позову просить відмовити, так як в порядку, визначеному законодавством, йому не було вручено рішення про його примусове повернення із наданням терміну на його добровільне виконання, взагалі про таке рішення йому відомо не було, тому він не мав змоги його ні виконати добровільно, ні оскаржити. Позивачем не наведено жодної дії для встановлення його особи, тобто ідентифікації. На момент його затримання він перебував у с. Яноші Берегівського району Закарпатської області, яке знаходиться за 15 км від державного кордону, при ньому були документи, що засвідчував його законність перебування на території України, а саме - довідка про звернення за захистом.

У судовому засіданні позивач просив позов задоволити повністю з підстав, викладених у позові.

Відповідач через перекладача повідомив, що позов не визнає, просить залишити його в Україні, оскільки має намір укласти шлюб, у задоволенні позову відмовити.

Представники відповідача щодо задоволення позову також заперечували.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд виходить із наступних обставин.

Згідно з ч.4 ст.50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 3 ст.183-5 Кодексу адміністративного судочинства України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусова повернення в країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням відповідного органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Адміністративні справи, передбачені частиною першою цієї статті, розглядаються судом у п'ятиденний строк з дня надходження позовної заяви за обов'язкової участі сторін.

Встановлені судом обставини, а саме: відсутність у громадянина Кот-ДІвуар ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, близьких родичів на території України, власного житла, постійного джерела існування, а також незаконне перетинання ним державного кордону з метою подальшого транзитного пересування без належним чином оформлених проїзних документів по території України з метою виїзду до інших країн свідчать про те, що ним порушені вимоги ст.ст. 4, 9, 16 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Судом встановлено, що відповідач перебуває на території України без відповідних правових підстав та затриманий при спробі перетину державного кордону на шляху слідування до країн Європи. При цьому, не має можливості і наміру самовільно покинути територію України, що є підставами для примусового видворення в судовому порядку.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

18 червня 2016 року набрав чинності Закон України від 19.05.2016 року № 1379 -VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень судового захисту іноземців та осіб без громадянства і врегулювання окремих питань, пов'язаних з протидією нелегальній міграції».

Частиною 7 статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більше як на дванадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніше як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для виконання рішення про примусово видворення або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення, є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Судом не береться до уваги твердження відповідача про те, що він не мав наміру перетнути незаконно кордон з Угорщиною, але лише перебував у селі поруч державного кордону, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 204-1 ч. 2 КУпАП, тобто за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчиненому вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті. При цьому в судовому засіданні відповідач визнав себе винним у вчиненні вказаного правопорушення як вбачається зі змісту постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.10.2016 року. З цих же причин судом не береться до уваги твердження про наявність документів у відповідача, які надають право перебування на території України, оскільки довідка про звернення за захистом в Україні не дає права перетину державного кордону, а лише перебування на території України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про продовження строку затримання громадянина Кот-ДІвуар ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, терміном на три місяці.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 256 КАС України, суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України, про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця або особи без громадянства та про продовження строку такого затримання, про затримання до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 11, 17, 18, 94, 160-163, 183-7, 256 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина Кот-ДІвуар ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - за межі території України.

Затримати громадянина Кот-ДІвуар ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення його ідентифікації та примусового видворення за межі території України, та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк визначений п. 7 ст.183-7 КАС України.

Постанова суду підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя

Ківерцівського районного суду Костюкевич О.К.