Справа № 219/1022/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Фролова Н.М.
Суддя-доповідач - Сіваченко Ігор Вікторович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року справа №219/1022/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.

суддів: Міронової Г.М., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2017 року у справі № 219/1022/17 за позовом ОСОБА_2 до Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Управління), в якому просить: суд визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати йому пенсії з березня 2016 року; зобов'язати відповідача поновити нарахування та виплату йому пенсії та сплатити виниклу заборгованість за період з березня 2016 року, на рахунок в уповноваженому банку, обраному ним; звернути постанову в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання; зобов'язати відповідача надати до суду звіт про виконання постанови у строк один місяць з дня отримання копії постанови після набрання нею законної сили.

Позов мотивований тим, що позивач є пенсіонером за віком, перебуває на обліку у відповідача та до лютого місяця 2016 року включно отримував пенсію за віком шляхом зарахування коштів на рахунок, відкритий в уповноваженому банку ПАТ «Укрсоцбанк». У березні місяці 2016 року виплати йому припинили, і працівником відповідача було повідомлено, що йому необхідно відкрити рахунок у АТ «Ощадбанк», підтвердити місце проживання і у черговий раз з'явитися до відповідного підрозділу Пенсійного фонду. Вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати йому пенсії з березня 2016 року такою, що порушує його конституційні та конвенційні права, порушує, зокрема, Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), Закон України від 11.12.2003 № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон № 1382-IV).

Відповідач проти позову заперечував, з підстав викладених у письмових заперечення, в яких зокрема зазначено, що згідно п. 2 ст. 7 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII), виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території і не отримують пенсії та інших соціальних виплат від уповноважених органів Російської Федерації, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок та умови отримання пенсій пенсіонерами, які зареєстровані на тимчасово захопленій території України, на території якої органи державної влади тимчасово не здійснюють, або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, передбачено Законом України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII), «Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014, Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 05.11.2014 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції», Тимчасовим порядком фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 04.02.2015 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території із заявою про запит пенсійної справи з УПФУ в Артемівському районі м. Луганська. 13.02.2015 розпорядженням №87666 електронна пенсійна справа позивача взята на облік. Пенсія в сумі 12189 грн. 65 коп. за період з 01.07.2014 по 28.02.2015 нарахована Управлінням та виплачена на виплатний період березня 2015 року через банківську установу «Укрсоцбанк», так як згідно електронної пенсійної справи позивача пенсія в УПФУ Артемівського району м. Луганська сплачена по 31.06.2014. Надалі пенсія виплачувалася щомісяця. Розмір пенсії 1387 грн. 83 коп. Дата виплати 04 числа кожного місяця. Пенсія виплачена до 28.02.2016. Виплата пенсій особам, переміщеним з тимчасово окупованих територій, регулюються постановою КМУ №595 від 07.11.2014 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам, організаціям Донецької та Луганської областей», Постановою КМУ №509 від 01.10.2014 «Про тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ», постановою КМУ №365 від 08.06.2016 «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», постановою КМУ №136 від 18.02.2016 «Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації…» та деякими іншими. Враховуючи вищевказані постанови, виплата пенсії позивачу з березня 2016 року була призупинена. Для подальшого поновлення виплати пенсії позивачу необхідно звернутися до Управління особисто та надати відповідні документи.

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2017 року у справі № 219/1022/17 адміністративний позов було задоволено, а саме:

Визнано протиправною бездіяльність Управління щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 пенсії з березня 2016 року.

Зобов'язано Управління поновити нарахування та виплату пенсії позивачу та сплатити виниклу заборгованість за період з березня 2016 року, на рахунок в уповноваженому банку, обраному раніше отримувачем пенсії ОСОБА_2

Постанова мотивована тим, що відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-IV банківський рахунок визначає отримувач пенсії самостійно, і як наслідок цього, банк обирається цією особою. Також, судом першої інстанції зазначено, що у межах спірних відносин припинення відповідачем виплати позивачеві пенсії відбулося з 1 березня 2016 року до внесення змін від 14 березня 2016 року до Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Отже, позивач, звертаючись до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії від 13.02.2015, просив виплачувати пенсію через ПАТ «Укрсоцбанк» на рахунок НОМЕР_1, крім того, представник відповідача також зазначила, що позивач до припинення виплати пенсії отримував її у ПАТ «Укрсоцбанк». Тому, судом першої інстанції дійшов до такого висновку, що виплата пенсії повинна була здійснюватися з березня 2016 року на цей рахунок, наданий раніше.

Не погодившись з таким рішенням, Управління подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач у визначеному законодавством порядку не вживав заходів, спрямованих на отримання належної їм суми пенсійних виплат та не зміг отримати вказані виплати, тобто реалізувати гарантоване Конституцією право. Позивачем не надано суду доказів того, що він позбавлений права і можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення, гарантоване Конституцією України в порядку, визначеному нормами законодавства України, які вказані в апеляційній скарзі, зокрема Законом № 1706-VII, тобто не встановлено порушення його прав.

Також, апелянт зауважує, що суд першої інстанцій в своєї постанові посилається на рішення Європейського суду, а тому Управління вважає, що при розв'язанні даних спірних правовідносин судом також повинна бути врахована й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в іншому рішенні, а саме «Великода проти України» від 03.06.2014, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих драв може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів рама сутність змісту права на соціальний захист.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, апелянт вважає, що посилання позивача на той факт, що Управління в супереч нормам Конституції України грубо порушує його пенсійні права та рівень його соціального захисту є такими, що не ґрунтується на Законі, є хибними, а тому не можуть бути взяті до уваги судом при прийнятті даного рішення.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог статей 33-38 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами п.1 та п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

У відповідності до ч.3 цієї статті виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Статтею 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відтак, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених статтею 49 Закону № 1058-IV.

Установлено, що рішення територіальним органом Пенсійного фонду щодо припинення виплати ОСОБА_2 пенсії не приймалося.

Згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Кабінетом Міністрів України 7 листопада 2014 року прийнято постанову «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» № 595. Цією постановою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок).

Пунктом 8 Тимчасового порядку встановлено, що особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до листа начальника Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 27 лютого 2017 року №01-568 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на обліку в Управлінні з 26.01.2015, як переміщена особа у зв'язку з проведенням антитерористичної операції відповідно до Закону № 1207-VII за адресою: АДРЕСА_1 (11.08.2016 довідку було скасовано наказом начальника Управління з причини не підтвердження місця фактичного проживання).

Водночас суд зауважує, що згідно з п.6 ч.1ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. При цьому повноваженнями приймати закони наділена лише Верховна Рада України (ст.91 Конституції України). Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч.2ст.8 Конституції України).

Конституційне поняття «закон України» не є автономним, це нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Водночас, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено законами.

Припинення виплати пенсії на підставі положень постанов Кабінету Міністрів України без вирішення цього питання шляхом прийняття відповідного рішення територіальними органами Пенсійного фонду не сумісне з дотриманням вимог чинного Закону № 1058-IV.

Особливу увагу слід звернути на те, що у преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Таким чином, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 пенсії з березня 2016 року та зобов'язання відповідача поновити нарахування та виплату пенсії позивачу та сплатити виниклу заборгованість за період з березня 2016 року, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При таких обставинах колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який встановив порушення відповідачем вимог ст. 19 Конституції України, ч.1 ст. 49 Закону № 1058-VI, оскільки з березня 2016 року позивачу зупинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що в частині позовних вимог про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов'язання його поновити нарахування та виплату пенсії з березня 2016 року суд прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Щодо вимог про зобов'язання відповідача виплатити виниклу заборгованість по пенсії в банк ПАТ "Укрсоцбанк", колегія суддів зазначає, що відповідно ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в редакції станом на дату прийняття рішення судом першої інстанції (18 листопада 2016 року) пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Задовольняючи вимоги позивача про виплату заборгованості по пенсії через уповноважений банк ПАТ "Укрсоцбанк", суд першої інстанції зробив висновок що такий порядок повинен бути передбачений саме законом, оскільки у ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" йдеться про виплату пенсії в порядку передбаченому законодавством.

Проте такий висновок є помилковим.

Колегія суддів звертає увагу на наявність рішення Конституційного суду України від 9 липня 1998 року N 12-рп/98, який надав офіційне тлумачення частини третьої статті 21 Кодексу законів про працю України, за яким сфера застосування контрактної форми трудового договору визначається законодавством.

При цьому колегія суддів вважає доречним застосувати висновки по цьому рішенню, оскільки структура формулювання норми з застосуванням терміну "законодавство" у статті 21 Кодексу законів про працю України та у ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є тотожною.

Так, Конституційний суд в своєму рішенні прийшов до висновку, що термін "законодавство", що вживається у частині третій статті 21 Кодексу законів про працю України щодо визначення сфери застосування контракту як особливої форми трудового договору, треба розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, колегія суддів приходить до висновку що у ст.47 Закону № 1058-IV терміном "законодавство" охоплюються, у тому числі, постанови Кабінету Міністрів.

Відповідно другого абзацу, першого пункту Постанови Кабінету Міністрів від 5 листопада 2014, № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", (із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 365 від 08.06.2016, № 964 від 14.12.2016) призначені починаючи з 1 травня 2016 року внутрішньо переміщеним особам соціальні виплати, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, виплачуються через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

При таких обставинах колегія суддів вважає, що порядок виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам через установи "Ощадбанку" визначений відповідно до законодавства а висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в цій частині є помилковим.

При таких обставинах колегія суддів вважає недоречним застосування до спірних правовідносин практику ЄСПЛ, а саме, рішення "Пічко проти України" щодо наявності дискримінації відносно внутрішньо переміщених осіб в частині неоднакового ставлення при виплаті пенсії через певні установи банку.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку необхідно застосовувати практику ЄСПЛ, яка полягає в тому, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (див. рішення у справі "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy) [GC], заява № 33202/96, п. 107, ECHR 2000-I).

Як було наведено вище, застосування порядку виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам через установи "Ощадбанку" відповідає принципу законності.

Щодо справедливого балансу, визначеному в рішеннях ЄСПЛ, колегія суддів зазначає, що у ситуації, яка склалася в окремих територіях Луганської та Донецької областях України, на які не розповсюджується влада України, застосування урядом заходів з метою ідентифікації осіб, які отримують пенсію не є свавільним та відповідає справедливому балансу між загальним інтересом суспільства та вимогами основоположних прав конкретних осіб.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що встановлення певної установи банку, в даному випадку "Ощадбанку", не порушує прав позивача на отримання пенсії.

Пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України встановлено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції в частині задоволення вимог про зобов'язання виплатити заборгованість по пенсії через уповноважений банк ПАТ "Укрсоцбанк" прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити з частковим скасуванням рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 11, ст. 24, ст. 184, ст. 195, ст. 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст.202,п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області - задовольнити частково.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2017 року у справі № 219/1022/17 в частині задоволення позовних вимог про перерахування ОСОБА_2 заборгованості по пенсії на рахунок в уповноваженому банку ПАТ "Укрсоцбанк" - скасувати, та в цій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

В решті постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2017 року у справі № 219/1022/17 - залишити без мін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: Г.М.Міронова

О.О.Чебанов