Справа № 712/2907/17
Суддя: Марцішевська О. М.
Дата ухвалення: 2017-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Постанова

Іменем України

Справа 712/2907/17

Провадження 2а/712/371/17

14 квітня 2017 року

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі

головуючого-судді Марцішевської О.М.,

при секретарі Вдовенко О.В.

розглянувши у скороченому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області про визнання неправомірною зменшення щомісячного довічного грошового утримання та зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в м.Черкасах, посилаючись на те, що постановою Верховної Ради України від 16 липня 2015р. звільнена з посади судді Придніпровського району м.Черкаси у зв"язку з поданням заяви про відставку. 04.08.2015р. наказом в.о. голови Придніпровського районного суду м.Черкаси позивачка відрахована зі штату суду. 05.08.2015р. позивачка звернулась до відповідача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в чому 26.08.2015р. відповідачем відмовлено протоколом №45/8 від 11.08.2015р., вказанау відмова оскаржена до суду та справа в даний час розглядається Вищим адміністративним судом України. 24.06.2016р. на підставі Закону "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453 VІ в редакції згідно з рішенням Конституційного суду України від 08.08.2016р. № 4-рп/2016 позивачка вдруге звернулась звернулась до відповідача про призначення довічного грошового утримання судді у відставці та відповідачем було призначено довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, з урахуванням загального стажу, який дає право на щомісячне грошове утримання понад 30 років, до якого згідно з ст.43 Закону "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ крім стажу на посадах суддів зараховувався також стаж на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності стажу суддею не менше 10 років та на підставі пункту 11 Перехідних положень Закону "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453 VІ, згідно з яким судді, призначені на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. В подальшому у листопаді 2016 року відповідачем було повідомлено про те, що пенсійна справа була переглянута та розмір довічного грошового утримання був зменшений до 80 відсотків заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді з 01.11.2016 року. Ввважає дії відповідача по перегляду у бік зменшення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90% на 80% заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді незаконними, оскільки вказане утримання було їй призначено в розмірі 90% на законних підставах та законодавством не передбачено право відповідача на зменшення в односторонньому порядку відсоткового розміру призначеного довічного грошового утримання судді у відставці. Просить визнати дії управління протиправними та зобов"язати поновити ОСОБА_1 розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді з 01 листопада 2016 року.

У відповідності до ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження.

Представник відповідача в наданих суду запереченнях просив відмовити у задоволенні адміністративного позову та вказав, що 24.06.2016р. позивачці помилково було призначено довічне грошове утримання в розмірі 90 заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, з урахуванням загального стажу на посаді судді менше 20 років, що встановлено при перегляді пенсійної справи у листопаді 2016 року та стало підставою для зменшення розміру довічного грошового утримання. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, приходить до наступного.

Відповідно до ст.2 КАС України завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень тому числі органів державної влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Встановлено, що постановою ВР України від 16 липня 2015р. №636-VIII "Про звільнення суддів" відповідно до п.9 ч.5 ст.126 Конституції України ОСОБА_1 звільнена з посади судді Придніпровського району м.Черкаси у зв"язку з поданням заяви про відставку.

04.08.2015р. в.о. голови Придніпровського районного суду м.Черкаси виданий наказ №43-о "Про відрахування судді Басак Т.Є. зі штату Придніпровського районного суду м.Черкаси".

Згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 04.08.2015р. стаж складає 38 років 10 міс. 11 дні., в тому числі з 10.03.1976р. по 23.08.1976р. ( 5 міс. 13 дн.) стажист прокуратури Золотоніського району Черкаської області, з 23.08.1976р. по 07.09.1977р. (1 рік 0 міс. 14 дн) помічник прокурора Придніпровського району м.Черкаси, з 07.09.1977р. по 01.02.1989 р. ( 11 років 4 міс. 24 дн), з 01.02.1989р. по 01.11.2001р., начальник відділу прокуратури Черкаської області (12 років 09 міс. 0 дн), з 14.05.2002р. по 04.08.2015р. ( 13 років 2 міс. 20 дн) суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси.

04.08.2015р. позивачка звернулась до відповідача з заявою про призначення довічного грошового утримання, в чому було відмовлено 11.08.2015р., публічно-правовий спір щодо періоду з 04.08.2015р. по 23.06.2016р. в окремому провадженні перебуває на судовому розгляді в суді касаційної інстанції.

Рішенням Конституційного суду України від 8 червня 2016 року №1-8/2016 №4-рп/2016 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Конституційним Судом України вказаний такий порядок виконання цього рішення: застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Також підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку". Не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

24.06.2016р. позивачка звернулась до відповідача з заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці згідно з Законом "Про судоустрій і статус суддів" в редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016р. № 1-8/2016 та відповідачем було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді в розмірі 90% заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді з урахуванням стажу, що дає право на щомісячне грошове утримання 38 років 10 міс. 11 дн.

В листопаді 2016р. розмір довічного грошового утримання був зменшений відповідачем до 80 % заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді з урахування стажу на посаду судді 13 років 2 міс. 20 дн.

24.11.2016р. позивачка звернулась до управління ПФУ в м.Черкасах з заявою щодо підстав зменшення отриманого 21.11.2017р. довічного грошового утримання в меншом урозмірі, ніж було призначено 24.06.2016р. 09.12.2016р. відповідач у наданій позивачці відповіді заперечував протиправність перегляду розміру довічного грошового утримання. Не погоджуючись з цим, позивачка у березні 2017 року звернулдась до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 КонституціїУкраїні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно до Конституції України та ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» гарантії самостійності та незалежності суддів забезпечуються особливим порядком фінансування, належним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів.

Конституційний Суд України у рішеннях рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 навів тлумачення щомісячного грошового утримання судді у відставці, що визначається як забезпечення всіх суддів, у тому числі суддів у відставці, яке є гарантією їх незалежності, як елемент статусу судді, що не є особистим привілеєм, а засобом незалежності суддів і надається для гарантування верховенства права.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів врегульовані ЗУ «Про судоустрій і статус суддів». Призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання, призначеного судді у відставці, проводиться згідно вимог ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року із змінами та доповненнями, а до набрання ним чинності - Законом «Про статус суддів». Зміни законодавства не можуть зменшувати обсяг прав на щомісячне довічне грошове утримання судді, оскільки у відповідності до ст.58 Конституції України не можуть бути застосовані, так як закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують відповідальність. Оскільки Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають грунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Стаж, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання, який був визначений судді згідно з чинними положеннями законодавства на момент призначення щомісячного грошового утримання не може зменшуватись, тому і перерахунок такого утримання має проводитись, виходячи з цього стажу.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 8 червня 2016 року №1-8/2016 №4-рп/2016 право на справедливий суд в Україні з часу проголошення її незалежності забезпечувалося шляхом розвитку принципу незалежності суддів у законах України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-XII, «Про судоустрій України» від 7 лютого 2002 року №3018-III та Законі №2453, в яких послідовно закріплювалися самостійність суддів, свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до внутрішнього переконання суддів та їх належне матеріальне забезпечення. Гарантії незалежності суддів встановлено у статтях 48, 52 розділу ІІІ, статті 117 розділу VІІ, розділах ІХ, Х Закону №2453 в редакції Закону №192, зі змісту яких вбачається, що однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 17 березня 2015 року № 21-371а14. Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

На момент звільнення позивачки у відставку на підставі наказу про звільнення № 43-о від 04.08.2015 року спірні правовідносини регулювалися Законом України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За правилами частини першої статті 109 Закону № 2453-VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із вимогами статті 131 Закону № 2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена ВРЮ, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862-ХІІкожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обовязків за власним бажанням або у звязку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо повязаних з керівництвом та контролем діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 384/2011 серед основних завдань і функцій Пенсійного Фонду України та його органів на місцях є призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати. Пенсійний фонд України для виконання покладених на нього завдань має право проводити перевірки документів, пов'язаних із призначенням пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, та отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема, письмові) з питань, що виникають під час таких перевірок.

Таким чином, в період дії Закону «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010р. згідно до пункту 11 його Перехідних положень до стажу позивачки, який надавав право на щомісячне грошове утримання зараховувався стаж роботи, крім посади судді, в органах прокуратури на посадах помічника прокурора, прокурора відділу та начальника відділу, всього станом на 04.08.2015р. 38 років 10 місяців 11 днів.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачем на законних підставах була призначено 24 червня 2016 року позивачці щомісячне грошове утримання з урахуванням загального стажу, який дає позивачу право на відставку понад 30 років, оскільки це узгоджується з пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яким прямо передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016р. № 4-рп/2016, починаючи з 08.06.2016р. відповідно до Закону "Про судоустрій і статус суддів" розмір щомісячного довічного утримання судді у відставці встановлюється в розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячної довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді.

Таким чином, суд вважає обгрунтованими доводи позивача про наявність законних підстав на момент звернення з заявою 24 червня 2016 року для призначення щомісячного грошового утримання в розмірі 90% в зв'язку з наявністю у позивача загального стажу, який дає права на щомісячне утримання понад 30 років, оскільки аналіз вищенаведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що ні Законом № 2453-VI , ні іншими нормативно-правовими актами. не визначено порядку відміни уже встановленого стажу судді у межах законодавства, що діяло раніше, у контексті ст. 22, ст. 58 Конституції України.

Враховуючи викладене, рішення відповідача про зменшення у листопаді 2016 року раніше призначеного на законних підставах розміру щомісячного грошового утримання не може вважатись правомірним та порушує права позивачки на соціальне забезпечення, тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки пред'явлені у межах передбаченого ст.99 КАС України шестимісячного строку звернення до суду, що передує зверненню позивача з даним позовом.

Оскільки звернення позивачки стосувалось не призначення з 01.11.2016р., а перерахунку раніше призначеного 24.06.2016р. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при поновленні позивачці виплат у раніше призначеному розмірі має застосовуватися норма, яка визначала право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження його граничного розміру, що діяла на момент його призначення позивачці.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.109, 11 1, 138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 55, 58, 126 Конституції України, ст.ст.26, 37, 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.6, 18, 99, 104-107, 160 КАСУ,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити.

Визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в м.Черкасах Черкаської області по зменшенню ОСОБА_1 в листопаді 2016р. розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкасах Черкаської області поновити ОСОБА_1 розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді з 01 листопада 2016 року без обмежень граничного розміру та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання до моменту здійснення перерахунку.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Головуючий: