Справа № 816/969/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м.ПолтаваСправа № 816/969/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом

позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Сула"
до відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

24.06.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро - Сула" (надалі ТОВ "Агро - Сула", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (надалі ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.06.2016 № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на протиправність та безпідставність висновків документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Агро - Сула" по питанню дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, законодавства про збір та облік єдиного соціального внеску за період з 01.06.2012 по 31.12.2015, викладених в акті ГУ ДФС у Полтавській області від 25.05.2016 №182/16-31-14-01-09/30864052, у частині порушення платником податку вимог пункту 198.6 статті 198, пункту 201.4 статті 201, пункту 209.2, пункту 209.5, пункту 209.7, підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість по скороченим деклараціям всього у сумі 104120,00 грн. Позивач не погоджується з висновками податкової інспекції, викладеними в акті перевірки, оскільки, за його твердженням, вони не відповідають дійсності. Позивач вважає податкове повідомлення-рішення від 06.06.2016 № НОМЕР_1 таким, що прийняте всупереч чинному законодавству України, є безпідставним та підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У судове засідання з'явився представник відповідача, проти позову заперечував. У письмових запереченнях відповідач зазначив (а.с.149-152 т.1), що в ході проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Агро - Сула" по питанню дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, законодавства про збір та облік єдиного соціального внеску за період з 01.06.2012 по 31.12.2015 встановлено, що позивач у перевіряємий період мав взаємовідносини з ТОВ "ХайдельбергБетон Україна", ТОВ "Енергетичний консалтинг" та ТОВ "Бахмачгазбудсервіс". За твердженням відповідача, ТОВ "Агро - Сула", включивши суми податку на додану вартість у загальному розмірі 98165,00 грн по взаємовідносинам з указаними контрагентами до скороченої декларації з ПДВ, порушено вимоги пунктів 209.2, 209.5, 209.7, підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 Податкового кодексу України. Крім того, по взаємовідносинам з ТОВ "Лабсервіс" позивачем порушено вимоги пункту 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено податковий кредит на суму 5955,00 грн.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Агро - Сула" () у встановленому законом порядку зареєстроване в якості юридичної особи (а.с.77).

На підставі направлень від 21.04.2016 №692 та №693, виданих ГУ ДФС у Полтавській області, наказів ГУ ДФС у Полтавській області від 15.04.2016 №406, від 10.05.2016 №491 та відповідно плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ "Агро - Сула" по питанню дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, законодавства про збір та облік єдиного соціального внеску за період з 01.06.2012 по 31.12.2015 (а.с.158-161 т.1).

Підстави та порядок проведення перевірки позивачем на оспорюються.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем складено акт від 25.05.2016 №182/16-31-14-01-09/30864052, у якому, зокрема зафіксовані порушення пункту 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.6 статті 201, пунктів 209.2, 209.5, 209.7, підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість по скороченим деклараціям всього у сумі 104120,00 грн, у тому числі: за серпень 2013 року в сумі 5067,00 грн, серпень 2014 року в сумі 86211,00 грн, за травень 2015 року в сумі 11065,00 грн, грудень 2015 року в сумі 1777,00 грн (а.с.8-68 т.1).

На підставі акта перевірки відповідачем 06.06.2016 прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 130150,00 грн, у тому числі: за податковим зобов'язанням 104120,00 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями 26030,00 грн (а.с.69).

Позивач не погодився із указаним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України цей кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Пунктом 198.2 статті 198 цього Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Податкова накладна відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому законодавцем презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України) суми витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Указане закріплено також у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, згідно з пунктом 2.4 якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наведених законодавчих положень вбачається, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Матеріали справи свідчать, що 24.09.2013 між ТОВ "Агро - Сула" (замовник) та ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" (підрядник) укладено договір підряду №24-09 (а.с.198-201 т.1), за змістом якого об'єктом договору підряду є модернізація технологічного обладнання ділянки з виробництва повножирової сої ТОВ "Агро - Сула".

Згідно з пункту 2.1 цього договору підрядник зобов'язується власними та/або залученими силами та засобами на власний ризик побудувати та передати в установлений строк замовнику об'єкт відповідно до проектної документації, умов договору та завдання замовника. Замовник зобов'язується передати проектну документацію, забезпечити своєчасне фінансування будівництва, прийняти закінчені будівництвом об'єкти та оплатити їх вартість відповідно до умов договору.

Ціна роботи за договором відображається в додатку №1 (договірна ціна) до цього договору. Ціна роботи включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу, а також вартість матеріалів, придбання яких здійснює підрядник (пункт 3.1 договору).

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 17.1 договору).

Додатковою угодою № 01 від 02.11.2013 до договору підряду №24-09 від 24.09.2013 сторони домовилися додатково виконати роботи, а саме: детальна розробка металоконструкцій для проекту прийнятого від замовника по акту прийому-передачі проектної документації від 24.09.2013 "Модернізація технологічного обладнання ділянки з виробництва повножирової сої ТОВ "Агро - Сула" збірник КМ". Вартість робіт складає 15000,00 грн (а.с.209 т.1).

Додатковою угодою № 02 від 12.11.2013 до договору підряду №24-09 від 24.09.2013 сторони домовилися додатково виконати роботи, а саме: роботи, які прописані у локальному кошторисі №2-1-1 (№310_СД_ЛСССР) на об'єкті замовника за адресою: м.Глобине, туп.Автопарківський, 5. Вартість робіт складає 66991,20 грн (а.с.210 т.1).

На виконання вищевказаного договору ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" виписано податкові накладні: №10 від 23.10.2013 на загальну суму 66369,60 грн, у тому числі ПДВ 11061,60 грн; №11 від 25.10.2013 на загальну суму 15000,00 грн, у тому числі ПДВ 2500,00 грн; №1 від 05.11.2013 на загальну суму 47607,35 грн, у тому числі ПДВ 7934,56 грн; №7 від 20.11.2013 на загальну суму 60000,00 грн, у тому числі ПДВ 10000,00 грн; №14 від 25.09.2013 на загальну суму 96000,00 грн, у тому числі ПДВ 16000,00 грн; №13 від 29.10.2013 на загальну суму 10286,41 грн, у тому числі ПДВ 1714,40 грн; №22 від 21.08.2014 на загальну суму 30663,40 грн, у тому числі ПДВ 5110,57 грн (а.с.211-217 т.1); видаткові накладні: №43 від 23.10.2013, №44 від 29.10.2013 та №46 від 05.11.2013 на загальну суму 124263,36 грн, у тому числі ПДВ 20710,55 грн (а.с.218-220 т.1).

Позивачем надано до суду документи в підтвердження виконання робіт по модернізації технологічного обладнання ділянки з виробництва повножирової сої, а саме: акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) за жовтень 2013 року; довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2013 року; довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за серпень 2014 року (а.с.221-223 т.1). Згідно з указаними документами позивачем придбані послуги на загальну суму 276663,37 грн, у тому числі ПДВ 46110,56 грн.

З акта перевірки слідує, що позивачем здійснена оплата за матеріали і надані послуги та станом на 31.12.2015 КТ заборгованість складала 15000,00 грн (а.с.28 т.1).

Позивач вважає, що оскільки матеріал був придбаний для власних господарських потреб, то ним правомірно відображено дані операції у податкових деклараціях з ПДВ (спеціальний режим оподаткування у сфері сільського господарства), а саме: за вересень, жовтень, листопад 2013 року.

Також матеріали справи свідчать, що 20.08.2013 між ТОВ "Агро - Сула" (покупець) та ТОВ "ХайдельбергБетон Україна" (постачальник) укладено договір купівлі-продажу товарного бетону №58/1-БД (а.с.80-81 т.1).

Відповідно до умов пункту 1.1 договору купівлі-продажу товарного бетону №58/1-БД (надалі договір) постачальник забезпечує виробництво та поставку товарного бетону покупцю відповідно до заявок покупця в строки та на умовах, обумовлених даним договором, а покупець зобовязується прийняти товар в обумовлені строки і сплатити за нього.

За умовами договору транспортування здійснювалось власними силами ТОВ "ХайдельбергБетон Україна".

На виконання умов договору ТОВ "ХайдельбергБетон Україна" виписані податкові накладні: №78 від 07.10.2013 на загальну суму 85600,00 грн, у тому числі ПДВ 14266,67 грн; №79 від 07.10.2013 на загальну суму 25800,00 грн, у тому числі ПДВ 4300,00 грн; №429 від 30.09.2013 на загальну суму 21200,00 грн, у тому числі ПДВ 3533,33 грн; №291 від 23.08.2013 на загальну суму 30400,00 грн, у тому числі ПДВ 5066,67 грн; №301 від 03.09.2013 на загальну суму 53000,00 грн, у тому числі ПДВ 8833,33 грн; №365 від 25.09.2013 на загальну суму 31800,00 грн, у тому числі ПДВ 5300,00 грн; №238 від 22.10.2013 на загальну суму 796,00 грн, у тому числі ПДВ 132,67 грн; №401 від 27.09.2013 на загальну суму 51600,00 грн, у тому числі ПДВ 8600,00 грн (а.с.85-92 т.1); видаткові накладні: №510002886 від 01.10.2013, №9 від 10.10.2013, № від 18.10.2013, № від 11.10.2013, № від 02.10.2013, № від 03.10.2013, № НОМЕР_2 від 04.10.2013, № від 05.10.2013, № від 08.10.2013, № від 09.10.2013, № від 12.09.2013, № від 21.09.2013, № від 25.09.2013, № від 26.09.2013, № від 24.08.2013 на загальну суму 300196,00 грн, у тому числі ПДВ 50032,68 грн (а.с.93-107 т.1).

З акта перевірки слідує, що контролюючим органом при проведені перевірки ТОВ "Агро - Сула" досліджувались товарно-транспортні накладні та порядок здійснення оплати на придбану бетонну суміш та за транспортування товару (а.с.29-30 т.1).

Відповідно до податкових накладних та видаткових накладних позивач придбав у ТОВ "ХайдельбергБетон Україна" суміш готову бетонну (В25 М350 П3, В25 М300ПЗ, В30 М400 П3) у загальній кількості 300,3 м3, та з урахуванням транспортування сплатив 300196,00 грн, у тому числі ПДВ 50032,67 грн.

На сторінці 24 акта перевірки зазначено, що до перевірки надані акти списання від 31.08.2013, від 30.09.2013 та від 31.10.2013, згідно з якими суміш бетонна у кількості 244 м3 списана на комплексний завод з переробки сої, а суміш бетонна у кількості 46,3 м3 списана на склад сировини з приймальним відділенням (а.с.31.т.1).

Крім того зазначено, що під час перевірки досліджувались накладні на оприбуткування товару на склад, згідно з якими отриманий товар оприбутковувався на різні обєкти будівництва, а саме: склад сировини з приймальним відділенням, який знаходиться на балансі ТОВ "Агро - Сула", та використовується у господарській діяльності, на суму 47796,00 грн, у тому числі ПДВ 7966,00 грн; виробничий комплекс (завод по переробці сої) на суму 252400,00 грн, у тому числі ПДВ 42066,67 грн.

Суд зазначає, що позивачем не надано до суду накладні на оприбуткування товару на склад, а також акти на списання товару від 31.08.2013, від 30.09.2013 та від 31.10.2013.

Оскільки бетонна суміш придбавалась для власних господарських потреб, то, на думку позивача, ним правомірно відображено у податкових деклараціях з ПДВ (спеціальний режим оподаткування у сфері сільського господарства) за серпень, вересень, жовтень 2013 року господарські по взаємовідносинам з ТОВ "ХайдельбергБетон Україна".

Матеріали справи свідчать, що 15.07.2016 між ТОВ "Агро - Сула" (замовник) та ТОВ "Енергетичний консалтинг" (виконавець) укладено договір №28 (надалі договір), відповідно до якого виконавець зобовязується виконати відповідно до умов цього договору комплекс робіт по встановленню локального устаткування збору та обробки даних на обєкті замовника, а саме: розробка, узгодження робочого проекту атестації і технічного завдання, експертиза технічного завдання; проведення державної метрологічної атестації та впровадження системи ЛУЗОД в промислову експлуатацію; монтажні та пусконалагоджувальні роботи (а.с.254-256 т.1).

Відповідно до додаткової угоди №1 до договору №28 від 15.07.2015 замовник здійснює оплату за додаткове обладнання та виконання робіт з налаштування і програмування обладнання в сумі 10660,00 грн, у тому числі: вартість обладнання (GSM модем Sparklet) 3960,00 грн; вартість налаштування і програмування обладнання 6700,00 грн (а.с.258 т.1).

На виконання договору ТОВ "Енергетичний консалтинг" виписано податкову накладну №14 від 16.10.2015 на загальну суму 10660,00 грн, у тому числі ПДВ 1776,67 грн (а.с.267 т.1) та акт здачі-прийняття (надання послуг) №ОУ-0000508 від 17.11.2015 (а.с.266 т.1).

Відповідно до інформації, зазначеної на 25 сторінці акта перевірки, розрахунок за вказаним договором проведено у безготівковій формі згідно з платіжним дорученням від 16.10.2015 на суму 10660,00 грн (а.с.32 т.1).

Оскільки обладнання, що поставило ТОВ "Енергетичний консалтинг", придбане ТОВ "Агро - Сула" для власних господарських потреб (завод з переробки сої), позивач відобразив дані операції у податковій декларації з ПДВ (спеціальний режим оподаткування у сфері сільського господарства), а саме: за грудень 2015 року.

В акті перевірки (а.с.32 т.1) контролюючий орган зазначив:

що за рішенням ТОВ "Агро - Сула" цілісний майновий комплекс (разом з обладнанням) у серпні 2014 року передано в оренду ТОВ ВК "Біопрепарат" (код за , податкова адреса: 39001, Полтавська область, м. Глобине, туп. Автопарківський, буд.5, згідно з договором оренди обладнання №035/А від 15.08.2014.

Згідно з умовами договору: 1.1. Орендодавець у порядку та на умовах, визначених цим договором, зобовязується передати орендарю у платне строкове користування обладнання, що визначене в акті приймання-передачі, що є власністю орендодавця. 1.2 Майно передане по договору буде використовуватися за його цільовим призначенням у господарській діяльності орендаря. 3.1 Строк оренди становить 3 роки з моменту підписання акта приймання-передачі.

у серпні 2014 року передано в оренду ТОВ ВК "Біопрепарат" нежитлове приміщення за адресою: 39001, Полтавська область, м. Глобине, туп. Автопарківський, буд.5, згідно з договором оренди нежитлового приміщення №040/А від 15.08.2014.

згідно з актом приймання-передачі від 15.08.2014 ТОВ "Агро - Сула" передано ТОВ ВК "Біопрепарат", а останнім прийнято на умовах договору оренди №035/А від 15.08.2014 у тимчасове платне володіння та користування майно у кількості 121 обєкт.

Суд акцентує увагу, що відповідач на вимогу суду не надав копії договору оренди обладнання №035/А від 15.08.2014 та договору оренди нежитлового приміщення №040/А від 15.08.2014.

З серпня 2014 року ТОВ "Агро - Сула" у податковій декларації з ПДВ (загальна) відображає операції з надання в оренду ТОВ ВК "Біопрепарат" цілісного майнового комплексу.

У звязку з тим, що в серпні 2014 року згідно з договором оренди нежитлового приміщення №040/А від 15.08.2014 вищеобумовлений завод по виробництву повножирової сої переданий в оренду ТОВ ВК "Біопрепарат", тому ТОВ "Агро - Сула" було змінено цільове використання заводу.

Суд погоджується з твердженням відповідача, що у податковому обліку зміну цільового використання основних фондів платником повинно відображатися коригування наступним чином: у податкових деклараціях з ПДВ (спеціальний режим оподаткування у сфері сільського господарства) зменшити податковий кредит за попередні періоди. Всі наступні операції з придбання матеріалів та послуг по будівництву та реконструкції заводу відносити до податкового кредиту декларації з ПДВ (загальної).

Відповідно до пункту 209.2 статті 209 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Платник податку, який придбаває сільськогосподарські товари/послуги в сільськогосподарського підприємства, який обрав спеціальний режим оподаткування, має право збільшити податковий кредит на суму сплаченого (нарахованого) податку в загальному порядку (пункт 209.5 статті 209 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 209.7 статті 209 Податкового кодексу України сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

Відповідно до підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 Податкового кодексу України виробничі фактори, за рахунок яких сформовано податковий кредит: а) товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції. У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виготовлення сільськогосподарських товарів (послуг), а частково для інших товарів/послуг, то сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості усіх товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів.

Враховуючи зазначене, у звязку зі зміною цільового використання заводу по виробництву компоненту (повножирової сої), всі операції з придбання матеріалів та послуг, повязаних з будівництвом заводу, повинні бути віднесені до податкового кредиту загальної декларації.

Однак, позивачем придбання у ТОВ "ХайдельбергБетон Україна" суміші готової бетонної на суму 252400,00 грн, у тому числі ПДВ 42066,67 грн, та послуги по модернізації технологічного обладнання ділянки з виробництва повножирової сої від ТОВ "Бахмачгаззбудсервіс" у сумі 325866,78 грн, у тому числі ПДВ 54321,00 грн, послуги з налаштування та програмування обладнання від ТОВ "Енергетичний консалтинг" у сумі 10660,00 грн, у тому числі ПДВ 1776,67 грн, віднесені до складу податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість (скорочених).

Отже, включивши дані суми ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "ХайдельбергБетон Україна", ТОВ "Бахмачгазбудсервіс", ТОВ "Енергетичний консалтинг" до скороченої декларації податку на додану вартість позивачем порушено вимоги пунктів 209.2, 209.5, 209.7, підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 Податкового кодексу України на загальну суму 98165,00 грн, у тому числі за серпень 2013 року в сумі 5067,00 грн, за вересень 2013 року в сумі 38733,00 грн, за жовтень 2013 року в сумі 29543,00 грн, листопад 2013 року в сумі 17935,00 грн, листопад 2014 року в сумі 5110,00 грн, грудень 2015 року в сумі 1777,00 грн.

Щодо порушення вимог пункту 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено податковий кредит на суму 5955,00 грн, суд зазначає наступне.

Під час проведення перевірки відповідачем встановлено, що в жовтні 2014 року позивач мав взаємовідносини з ТОВ "Лабсервіс" по придбанню аквадистилятору згідно з договором від 06.10.2014.

На виконання умов договору ТОВ "Лабсервіс" виписано податкові накладні: №3/7 від 10.10.2014 на загальну суму 16725,00 грн, у тому числі ПДВ 1094,16 грн; №24 від 10.10.2014 на загальну суму 6811,34 грн, у тому числі ПДВ 1135,22 грн (а.с.188-189 т.1) та видаткову накладну №69 від 07.11.2014 на загальну суму 23536,32 грн, у тому числі ПДВ 2229,38 грн.

Відповідно до бази даних "Системи співставлення" встановлена розбіжність між ТОВ "Агро - Сула" та ТОВ "Лабсервіс" у жовтні 2014 року на суму ПДВ 5954,73 грн.

Указана розбіжність виникла у зв'язку з тим, що згідно з додатком 5 до декларацій з ПДВ (скорочених) ТОВ "Агро - Сула" помилково включено до складу податкового кредиту за жовтень 2014 року суму ПДВ у розмірі 2032,00 грн та до податкового кредиту за грудень 2014 року (уточнюючого розрахунку) суму ПДВ у розмірі 3923,00 грн (а.с.155-157 т.1).

Згідно з реєстру отриманих податкових накладних за жовтень 2014 року, грудень 2014 року податкові накладні на суму ПДВ 5955,00 грн відсутні.

Відповідно до пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (пункт 201.6 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Крім того, позивач у письмових поясненнях (а.с.185-186 т.1) не заперечує факт допущення помилки у податковій звітності, а також зазначив, що бухгалтер підприємства не здійснив коригування в податковій звітності.

Таким чином, суд погоджується з доводами податкового органу щодо порушення ТОВ "Агро - Сула" пункту 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено податковий кредит на суму 5955,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, висновки ГУ ДФС у Полтавській області про порушення позивачем пункту 198.6 статті 198, пункту 201.4 статті 201, пунктів 209.2, 209.5, 209.7, підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість по скороченим деклараціям всього у сумі 104120,00 грн, у тому числі: за серпень 2013 року в сумі 5067.00 грн, серпень 2014 року в сумі 86211 грн, за травень 2015 року в сумі 11065,00 грн, грудень 2015 року в сумі 1777,00 грн, є правомірними.

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначено частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, згідно з положеннями частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 06.06.2016 № НОМЕР_1.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, при цьому, представником відповідача в повній мірі доведено, що відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, визначених законом. Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро - Сула" до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.С. Канигіна