Справа № 826/5355/14
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" квітня 2017 р. м. Київ К/800/65186/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача), Головчук С.В., Іваненко Я.Л.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України про визнання дій неправомірними, -

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України (далі - ВКДКА) про визнання неправомірними дій відповідача стосовно не допуску його, як адвоката та представника ВКДКА від міста Севастополя, до участі у засіданні Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України 17-18 жовтня 2013 року та 13 листопада 2013 року.

В обґрунтування позову посилався на те, що його неправомірно не було допущено до участі в засіданні ВКДКА 17-18 жовтня 2013 року та 13 листопада 2013 року з посиланням на рішення про зупинення його права на зайняття адвокатською діяльністю, так як за приписами частини 5 статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI ) підстав для такої відмови не встановлено.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2014 року, залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та прийняти нове про задоволення позову, посилаючись на те, що Закон №5076-VI не містить положень про те, що особа, право на зайняття адвокатською діяльністю якої зупинялось, не може приймати участь в роботі органів адвокатського самоврядування після поновлення такого права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що ВКДКА ОСОБА_4 відмовила брати участь у засіданні ВКДКА, яке мало відбутися 17-18 жовтня 2013 року, з посиланням на відомості, що містяться в Єдиному реєстрі адвокаті України, відповідно до яких позивачу зупинено право на зайняття адвокатською діяльністю строком на 6 місяців на підставі рішення КДКА Закарпатської області від 16 травня 2013 року.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про їх необґрунтованість, виходячи з того, що поновлення права позивача на зайняття адвокатською діяльністю після закінчення строку, на який згідно з рішенням КДКА Закарпатської області від 16 травня 2013 року було зупинено таке право, не є підставою для поновлення права ОСОБА_4 брати участь у засіданні ВКДКА.

Тобто, вирішуючи даний спір по суті, суд як першої, так і апеляційної інстанцій виходили з того, що спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Однак, такий висновок є помилковим і таким, що базується на неправильному застосуванні норм процесуального права, з огляду на наступне.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною першою статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до частини третьої цієї статті компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, зокрема, щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції (пункт 4).

Згідно з статтею 5 Закону № 5076-VI адвокатура є незалежною від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб. Держава створює належні умови для діяльності адвокатури та забезпечує дотримання гарантій адвокатської діяльності.

У пункті 3 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI адвокатське самоврядування визначається, як гарантоване державою право адвокатів самостійно вирішувати питання організації та діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

За частиною першою статті 43 та пунктами 1, 2, 3, 6, 7 частини першої статті 44 цього Закону(чинного на час виникнення спірних правовідносин) адвокатське самоврядування ґрунтується на принципах виборності, гласності, обов'язковості для виконання адвокатами рішень органів адвокатського самоврядування, підзвітності, заборони втручання органів адвокатського самоврядування у професійну діяльність адвоката.

Завданнями адвокатського самоврядування є: забезпечення незалежності адвокатів, захист від втручання у здійснення адвокатської діяльності; підтримання високого професійного рівня адвокатів; утворення та забезпечення діяльності кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури; забезпечення ведення Єдиного реєстру адвокатів України (далі - ЄРАУ); участь у формуванні ВРЮ у порядку, визначеному законом.

Адвокатське самоврядування реалізується через утворені ним структурні організаційні форми, необхідні для функціонування адвокатури як інституту, на який покладається забезпечення права кожного на отримання правової допомоги.

Згідно з частиною другою статті 46 Закону № 5076-VI адвокатське самоврядування здійснюється через діяльність конференцій адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рад адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), ВКДКА, ревізійних комісій адвокатів регіонів (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої ревізійної комісії адвокатури, Ради адвокатів України (далі - РАУ), з'їзду адвокатів України.

За частинами першою, п'ятою статі 50 цього Закону кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури утворюється з метою визначення рівня фахової підготовленості осіб, які виявили намір отримати право на заняття адвокатською діяльністю, та вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів. До повноважень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури належать: організація та проведення кваліфікаційних іспитів; прийняття рішень щодо видачі свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту; прийняття рішень про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю; здійснення дисциплінарного провадження стосовно адвокатів; вирішення інших питань, віднесених до повноважень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури цим Законом, рішеннями конференції адвокатів регіону, ВКДКА, РАУ, з'їзду адвокатів України.

Відповідно до частин першої, п'ятої статті 52 цього ж Закону в адвокатурі діє колегіальний орган - ВКДКА, завданням якого є розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури. Цей орган за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право: залишити скаргу без задоволення, а рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без змін; змінити рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури; скасувати рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та ухвалити нове рішення; направити справу для нового розгляду до відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та зобов'язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури вчинити певні дії.

При розмежуванні юрисдикційних форм захисту порушеного права основним критерієм є характер (юридичний зміст) спірних відносин.

Як зазначено вище, предметом даного позову є дії ВКДКА щодо не допуску ОСОБА_4, як адвоката та представника ВКДКА від міста Севастополя, до участі у засіданні ВКДКА 17-18 жовтня 2013 року та 13 листопада 2013 року.

Отже, у разі виникнення спору між адвокатами щодо квоти представництва делегатів на з'їзд адвокатів України від адвокатів регіону, порядку формування делегацій адвокатів на цей форум, порядку внесення відомостей до ЄРАУ, організаційного, методичного, інформаційного забезпечення ведення та контролю за внесенням відомостей до ЄРАУ, інших правовідносин, що стосуються внутрішньостатутної діяльності цієї організації, на розгляд спорів з таких правовідносин суди адміністративної юрисдикції не мають компетенції.

На такі спірні правовідносини юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

Такий висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 6 вересня 2016 року (№21-966а16).

За правилами пункту 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 228 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Оскільки суди помилково розглянули справу в порядку адміністративного судочинства, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а провадження у справі відповідно до пункту 7 частини 1 статті 223 КАС - закриттю.

Керуючись статтями 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року і закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.

Головчук С.В.

Іваненко Я.Л.