Справа № 569/2819/17
Суддя: Бучко Т.М.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/2819/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого-судді Бучко Т.М.

секретар Соломон О.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача Кібук Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії відповідача щодо зменшення основного розміру його пенсії з 67 % грошового забезпечення на 62 % грошового забезпечення протиправними; зобов'язати відповідача встановити основний розмір пенсії 67 % грошового забезпечення з 1 вересня 2016 року та здійснити відповідний перерахунок з виплатою недоплачених сум.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 31 березня 2016 року був звільнений зі служби в поліції через хворобу. З 1 квітня 2016 року отримував пенсію за вислугу років в розмірі 67 % суми грошового забезпечення. З 1 вересня 2016 року відповідачем безпідставно було зменшено основний розмір його пенсії з 67 % на 62 % грошового забезпечення. Зменшення розміру пенсії відповідач мотивує відсутністю у свідоцтві про хворобу інформації про непридатність до служби саме в поліції. Вважає дій відповідача протиправними, оскільки свідоцтво про хворобу відповідає вимогам чинного законодавства та видане уповноваженим органом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та з аналогічних підстав. Пояснила, що після призначення позивачу пенсії він до відповідача із заявою про її перерахунок не звертався, Головне управління Національної поліції в Рівненській області не направляло додаткових документів, які могли б вплинути на розмір пенсійної виплати позивача, а тому зменшення розміру пенсії є безпідставним. Пенсію за вересень 2016 року позивач отримав в кінці місяця та відразу звернувся до відповідача із заявою про роз'яснення причини її зменшення. Відповідь позивач отримав 17 жовтня 2016 року і тому строк звернення до суду ним не пропущений. Просить позов задовольнити

Представник відповідача позов не визнала з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти адміністративного позову. Вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду та не надано доказів поважності причин такого пропуску. Підставою зменшення розміру пенсії стала перевірка пенсійної справи позивача за наслідками роз'яснень Пенсійного фонду України. Просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 55 о/с від 31 березня 2016 року полковник поліції ОСОБА_3 був звільнений зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» ( через хворобу ). Вислуга років ОСОБА_3 на день звільнення в календарному обчисленні становить 23 роки 17 днів, в пільговому обчисленні - 24 роки 3 місяці 8 днів.

З 1 квітня 2016 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та до 1 вересня 2016 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 67 % суми грошового забезпечення.

Листом № С-365/07 від 17 жовтня 2016 року відповідач повідомив позивача про зменшення з 1 вересня 2016 року пенсійної виплати до 62 % суми грошового забезпечення з мотивів відсутності у свідоцтві про хворобу інформації про непридатність до служби в поліції.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за вказаним Законом за наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше ( пункт "а" статті 12 ): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення ( стаття 43 ); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною першою статті 77 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств ( організацій ); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Таким чином, стаття 77 Закону України «Про національну поліцію» встановлює вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України. При цьому, однією із підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.

Відповідно до п.1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 6 лютого 2001 року, військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України, осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Згідно із п.2.12 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України у складі військово-лікарської комісії в системі МВС України діють Центральна військово-лікарська комісія МВС України, військово-лікарська комісія Головного управління МВС України в Криму, м.Києві, Київській області, управління МВС України в областях та м.Севастополі.

Відповідно до п.1.1 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 6 лютого 2001 року, медичний огляд проводиться згідно з пунктом 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоров'я, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності - за індивідуальними психофізіологічними особливостями, до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу, з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Згідно з п.1.117 Порядку № 85 свідоцтво про хворобу складається: у мирний час на осіб рядового й начальницького складу, визнаних непридатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, непридатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних непридатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

За результатами медичного огляду осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ військо-лікарські комісії виносять такі постанови: "Придатний до військової служби"; "Придатний до військової служби. Непридатний на посаду" ( вказану в направлені відділу роботи з особовим складом та згідно з Таблицею вимог до індивідуальних психофізіологічних особливостей ); "Обмежено придатний до військової служби"; "Потребує звільнення від виконання службових обов'язків ( занять ), відпустки за станом здоров'я; "Непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час"; "Непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку" ( п.п.1.63.5 п.1.63 Порядку №85 ).

У мирний час на осіб рядового й начальницького складу, визнаних непридатними до військової служби складається свідоцтво про хворобу, у якому відображається відповідне рішення військово-лікарської комісії ( п.1.117 Порядку № 85 ).

Отже, нормативні акти, що регламентують діяльність військово-лікарських комісій містять чіткі приписи щодо форми та змісту прийнятих ними рішень за результатами медичного огляду осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ на предмет їх придатності за станом здоров'я до подальшої служби в органах внутрішніх справ.

Підставою для звільнення позивача зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» через хворобу стало свідоцтво про хворобу № 19 від 1 березня 2016 року. З вказаного свідоцтва вбачається, що за результатами проходження позивачем медичного огляду Військово-лікарською комісією УМВС України в Рівненській області ОСОБА_3 визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час.

Таким чином, Військо-лікарська комісія УМВС України в Рівненській області є уповноваженим органом на проведення медичного огляду осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ з метою визначення їх придатності за станом здоров'я до служби в органах внутрішніх справ. Видане позивачу свідоцтво про хворобу є рішенням військово-лікарської комісії, прийнятим у межах повноважень та у спосіб, визначений нормативними актами, що регламентують діяльність таких комісій, яке підтверджує непридатність позивача за станом здоров'я до служби в органах внутрішніх справ - поліції.

За таких обставин, доводи відповідача, що військово-медичною комісією не було прийнято рішення про непридатність позивача до служби в поліції не заслуговують на увагу.

При цьому, відповідно до п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підставою для призначення позивачу пенсії у підвищеному розмірі є звільнення його зі служби за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію».

За змістом ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи пенсійного фонду не наділені повноваженнями щодо контролю за органами внутрішніх справ на предмет перевірки обставин з приводу наявності правових підстав для звільнення працівників поліції.

Наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 55 о/с від 31 березня 2016 року про звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» нині є чинним, спори з приводу скасування вказаного наказу відсутні.

Таким чином, у відповідача відсутні правові підстави щодо неврахування п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та наказу про звільнення позивача на підставі п.2 ч.1 ст.77 «Про національну поліцію» при визначенні розміру пенсійної виплати.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що свідоцтво про хворобу ОСОБА_3 № 19 відповідає вимогам Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України № 85, є належним документом, який підтверджує наявність у позивача хвороби, яка зумовлює його непридатність до служби в поліції, що стало підставою для звільнення позивача зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» ( через хворобу ) та набуттям останнім права на призначення пенсії за вислугу років у підвищеному розмірі, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 17 жовтня 2016 року, з 1 квітня 2016 року позивачу призначено пенсію за вислугу років, розмір якої склав 9123,41 грн. ( 67 % суми грошового забезпечення ), з 1 вересня 2016 року пенсійну виплату приведено у відповідність з чинним законодавством і її розмір склав 62 % відповідної суми грошового забезпечення - 8442,56 грн. Про отримання позивачем пенсії у вересні 2016 року в сумі 8442,56 грн. замість призначеної раніше пенсії в сумі 9123,41 грн. свідчить також довідка ГУ ПФУ в Рівненській області № 500/08 від 16 лютого 2017 року. Про підстави зменшення розміру пенсійної виплати позивачу стало відомо 17 жовтня 2016 року з відповіді відповідача. До суду за захистом своїх інтересів позивач звернувся 20 лютого 2017 року, тобто в межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, а отже покликання відповідача на пропуск ним такого строку безпідставні.

Відповідно до правил ст.94 КАС України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.7, 11, 71, 86, 94, 161-163, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_3 з 67 % грошового забезпечення на 62 % грошового забезпечення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 1 вересня 2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії з врахуванням основного розміру пенсії 67 % грошового забезпечення.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України Рівненської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 640 грн. у відшкодування судових витрат.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського адміністративного апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі оголошення вступної і резолютивної частини постанови - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя :