Справа № 733/154/17
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 733/154/17 Головуючий у 1-й інстанції: Циганко М.О. Суддя-доповідач: Грибан І.О.
У Х В А Л А

Іменем України

20 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

розглянув в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ічнянському районі Чернігівської області на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ічнянському районі Чернігівської області про визнання дій направомірними та бездіяльність щодо обмеження права на проведення перерахунку призначеного довічного грошового утримання як судді у відставці та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ічнянському районі Чернігівської області, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Ічнянському районі Чернігівської області щодо відмови у призначенні довічного грошового утримання у розмірі 90% заробітку суддів відповідно до вимог ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 зі змінами та доповненнями від 24.02.1994;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ічнянському районі Чернігівської області провести перерахунок довічного грошового утримання з моменту його призначення та виплату в розмірі 90 % заробітної плати судді відповідно до ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 зі змінами та доповненнями від 24.02.1994.

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 березня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Враховуючи те, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній доказів, а також те, що відсутні клопотання сторін про розгляд справи за їх участю, колегія суддів ухвалила про апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача в перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди є протиправною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач з 08 серпня 2003 року по 14 вересня 2016 року працював на посаді судді Ічнянського районного суду Чернігівської області.

Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 08 вересня 2016 року №1515-VIII позивача звільнено з посади судді Ічнянського районного суду Чернігівської області та наказом голови суду №91/2 від 14 вересня 2016 року звільнено та відраховано зі штату суду.

З 23 вересня 2016 року позивачу, як судді Ічнянського районного суду Чернігівської області у відставці, управлінням Пенсійного фонду України в Ічнянському районі Чернігівської області призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

06 січня 2017 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди та його виплату в подальшому відповідно до вимог чинного законодавства України, оскільки крім стажу роботи на посаді судді Ічнянського районного суду, має понад 20 років стажу роботи на посадах помічника прокурора, прокурора та старшого помічника прокурора, це дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% грошового утримання судді.

19.01. 2017 листом за № №01/02/Г-2 Управління Пенсійного фонду України в Ічнянському районі Чернігівської області відмовило в проведенні такого перерахунку та повідомило позивача, що збільшення щомісячного довічного грошового утримання на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90% заробітної плати судді передбачено лише за кожний повний рік роботи на посаді судді. Вказує, що ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено вичерпний перелік стажу роботи судді, до якого не передбачено зарахування періодів роботи на посадах помічника прокурора, прокурора та старшого помічника прокурора, на яких працював позивач.

На момент прийняття Верховною Радою України постанови від 08 вересня 2016 року №1515-VIII про звільнення позивача з посади судді у відставку спірні правовідносини регулювалися Законом України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною третьою статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), яка з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року підлягає застосуванню в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

За приписами частини першої статті 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

При цьому, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Так, у зв'язку з прийняттям Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року втратив чинність Закон України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15.12.1992. До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів»

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862-ХІІ визначалося, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Тобто, за позивачем зберігається порядок та умови визначення стажу роботи на посаді судді згідно ч.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів».

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на момент набрання законної сили Законом України «Про судоустрій та статус суддів» позивач працював на посаді судді.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що загальний страховий стаж роботи позивача становить 43 роки 3 місяці 11 днів, в тому числі суддівський стаж - 13 років 1 місяць 12 днів. При цьому, в період з 05 серпня 1981 року по 03 лютого 1986 року позивач працював помічником прокурора Бобровицького району, з 04 лютого 1986 року по 29 травня 1996 року - прокурором Бобровицького району, Ічнянського району, та з 30 травня 1996 року по 11 вересня 2001 року - старшим помічником прокурора Ічнянського району.

Тобто, позивач крім стажу роботи на посаді судді протягом 13 років, має понад 20 років стажу, який складається з періодів роботи на посадах помічника прокурора, прокурора та старшого помічника прокурора.

У відповідності до п. 11 розділу XIII «Перехідні положення» № 2453-VI, позивач має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді період роботи на посадах помічника прокурора, прокурора та старшого помічника прокурора, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання, що свідчить про наявність у позивача права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді.

Отже, відмова відповідача щодо перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання з урахування стажу роботи на посадах помічника прокурора, прокурора та старшого помічника прокурора є протиправною.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог є правильним.

На підставі вищенаведеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ічнянському районі Чернігівської області залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 березня 2017 року - без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О. Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.