Справа № 645/5118/16-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 р. Справа № 645/5118/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: Пянової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.01.2017р. по справі № 645/5118/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова, в якому з урахуванням уточнень просила суд:

- визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова щодо відмови їй в перерахунку пенсії не нижче прожиткового мінімуму з 1 травня 2016 року 1247 гривень;

- зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії з 1 травня 2015 року не нижче прожиткового мінімуму, який складає з 1 травня 2016 року 1130 грн. і виплатити з урахуванням різниці фактично сплаченої пенсії відповідно до змін в пенсійному законодавстві, Законом України з 1 грудня 2016 року, мінімальна пенсія за віком складає 1247 грн., в подальшому нараховувати страхову пенсію за віком, як особа, яка втратила працездатність, не нижче прожиткового мінімуму.

- стягнути з Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 січня 2017 року у позовних вимогах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, позивач просить постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 січня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач, зокрема, посилається на порушення судом першої інстанції приписів ст.8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 19, 46 Конституції України, що призвело до неправильного вирішення справи, з підстав та обставин викладених в апеляційній скарзі.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до положень абз.4 ч.8 ст. 183-2 КАС України, зазначена адміністративна справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 16.07.2015 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова.

09.06.2016 року, 11.08.2016 року позивач зверталася до відповідача з відповідними заявами про здійснення їй перерахунку пенсії, не нижче прожиткового мінімуму, посилаючись на ОСОБА_2 №1058 ст. 7 п.2.

Відповідно повідомлень Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова 17.06.2016 року, 26.08.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії, посилаючись на ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а також на п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян.»

Згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» підставами одержання пенсії за віком є досягнення пенсійного віку та наявність необхідного страхового стажу, який складає 30 років для жінок; 35 років для чоловіків.

Згідно із ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність тільки за наявності у чоловіків 35 років страхового стажу, а у жінок 30 років страхового стажу.

За наявності страхового стажу меншої тривалості пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1, перебуваючи на пенсійному обліку з 16.07.2015 року має загальний страховий стаж - 19 років 09 місяців 07 днів, тобто меншої тривалості ніж 30 років. Тому пенсія за віком відповідачем правомірно встановлена в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком у 2015 році (дата звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії). Розмір пенсії позивача з урахуванням ч. З ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» складає 1097,61 грн.

Вважаючи вказану відмову неправомірною, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок розміру пенсійної виплати позивачу є правильним та таким, що відповідає нормам пенсійного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 вересня - 1074 гривні.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1208 гривень.

Згідно ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

З аналізу норми ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, а перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч.3 ст.8 Конституції України та ч. 3 ст. 8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Положеннями ч. 1 ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

У відповідності з ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічні положення встановлено ч. 2 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Верховний Суд України в постанові пленуму „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя від 01.11.1996 р. зазначив, що оскільки Конституція є має вищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії, Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Враховуючи вищевикладене, позиція відповідача, з посиланнями на ч.3 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» стосовно неможливості виплачувати позивачеві пенсію в розмірі не нижчому, ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, колегією суддів не береться до уваги, оскільки є необґрунтованою.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який вищу юридичну силу.

Положеннями ч. 2 ст. 8 КАС України, встановлено принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Колегія суддів бере до уваги надані позивачем рішення Європейського суду, а також лист Вищого адміністративного суду від 17.08.2016 №1875/10-14/16, з аналізу змісту якого випливає, що при вирішенні справ стосовно виплати пенсії в розмірі нижчому, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом для непрацездатних осіб, національні суди мають керуватися ст. 46 Конституції України та враховувати практику Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 18.07.2006 року по справі „Проніна проти України" та від 12.07.2016 року по справі «Петриченко проти України» констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції. При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначив, що у цих справах заявники звертались до національних судів з вимогою вирішити їх спори щодо пенсії з органами соціального забезпечення. Заявники посилались, зокрема, на положення ст. 46 Конституції України, заявляючи, що їх пенсії не повинні бути нижчими за прожитковий мінімум. Однак національні суди не вчинили жодної спроби проаналізувати позови з цієї точки зору, попри пряме посилання у кожній судовій інстанції. На думку Європейського Суду з прав людини національні суди, цілком ігноруючи цей момент, хоча він був специфічним, доречним та важливим, не виконали свої зобов'язання щодо п. 1 ст. 6 Конвенції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції через порушення ним норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню з прийняттям в нової постанови про задоволення позову ОСОБА_1.

Частиною 1 статті 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 6 зазначеної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1191,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.01.2017р. по справі № 645/5118/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати рішення Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова щодо відмови в перерахунку пенсії нижче прожиткового мінімуму з 1 травня 2016 року та зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії з 1 травня 2015 року не нижче прожиткового мінімуму, який складає з 1 травня 2016 року - 1130 і виплатити з урахуванням різниці фактично сплаченої пенсії відповідно до змін в пенсійному законодавстві.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1191 (одна тисяча сто дев'яносто одна) гривня 20 коп. за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5