Справа № 823/524/17
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року справа № 823/524/17

м. Черкаси

11 год. 36 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Цаплі І.Ю.,

представника відповідача - Топора А.І.(за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання неправомірними дій та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2017 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області (далі-позивач) до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі-відповідач), в якій позивач просить:

-визнати неправомірними дії щодо винесення постанови про стягнення коштів на витрати виконавчого провадження № 53201449 в сумі 67,36 грн.;

-скасувати постанову про стягнення з боржника коштів на витрати виконавчого провадження від 15.02.2017 у ВП № 53201449.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.02.2017 державним виконавцем винесена постанова про стягнення з управління коштів на витрати виконавчого провадження № 53201449. Представник наголошує, що п. 7 наказу Міністерства юстиції від 29.09.2016 № 2830/5 "Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження" затверджено види та розміри витрат виконавчого провадження, зокрема те, що виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг. Отже, розмір витрат виконавчого провадження залежить від вчинених дій державним виконавцем з примусового виконання рішення та визначається на основі відповідних договорів про закупівлю товарів і послуг. При цьому витрати мають бути понесені державним виконавцем в результаті вчинення заходів з примусового виконання рішення в межах конкретного виконавчого провадження. В порушення зазначеного, державним виконавцем в оскаржуваній постанові не наведено доказів щодо понесення ним витрат на товари та послуги в розмірі визначеному згідно розрахунку витрат виконавчого провадження. Окрім того, представник просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Представник відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях, зокрема в судовому засіданні зазначив, що обґрунтованість розміру витрат виконавчого провадження та відомості про документи щодо закупівлі відповідних товарів та послуг встановлені в розрахунку витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, затвердженому начальником Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 24.02.2016 та наказі Міністерства юстиції України від 29.12.2016 № 3917/5 щодо розміру плати за завершене виконавче провадження, інформація про яке вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (51,00 грн.). Таким чином, представник відповідача вважає, що розрахунок витрат виконавчого провадження є повністю обґрунтованим, ґрунтується на нормах чинного законодавства та матеріалах виконавчого провадження.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив таке.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувало виконавче провадження № 53201449 з примусового виконання виконавчого листа № 697/1858/16-а від 18.11.2016, що виданий Канівським міськрайонним судом про стягнення з Канівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Черкаської області на користь держави судового збору в сумі 1212,64 грн.

Як встановлено з матеріалів справи, дане виконавче провадження закінчено 23.02.2017 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із повним фактичним виконанням рішення суду.

Зокрема, в межах даного виконавчого провадження понесено витрати, розрахунок яких наведено у постанові про стягнення витрат від 15.02.2017 у виконавчому провадженні № 53201449.

Згідно розрахунку витрат на проведення та організацію виконавчих дій, державний виконавець поніс наступні витрати під час здійснення виконавчого провадження: папір А4/80 Laser Copy - 6 аркушів на сумі 0,90 грн. (6 х 0,15 грн.), канцелярські товари на суму 0,74 грн.; поштові витрати: рекомендований лист без повідомлення, марки - 1 штука на суму 6,18 грн., витрати по роздруківці документів (10 аркуші): тонер для принтера - 1 грн. (10 х 0,10 грн.), заправка картриджа - 1,20 грн. (10 х 0,12 грн.); обслуговування комп'ютерної техніки - 6,34 грн.; внесення по користуванню ЄДРВП - 51,00 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Спеціальним законом, що з 05.10.2016 визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 42 Закону № 1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження (ч. 2 ст. 42 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону № 1404-VIII витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Частина 4 статті 42 Закону № 1404-VIII передбачає, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) (далі - Інструкція №512/5), визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції №512/5 (в редакції наказу від 29.09.2016, що діє з 05.10.2016) витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

В контексті положень п. 2 розділу VI Інструкції № 512/5 слід зазначити, що постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

В даному випадку, виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII, у зв'язку із повним фактичним виконанням судового рішення, а тому, державним виконавцем винесено постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій.

Зокрема, наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 затверджено види та розміри витрат виконавчого провадження. Серед видів витрат виконавчого провадження виокремлюють, зокрема: виготовлення документів виконавчого провадження - папір; копіювання, друк документів; канцтовари (п. 1 розділу І), пересилання документів виконавчого провадження - конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв'язку (п. 2 розділу І), плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України №1404-VIII "Про виконавче провадження" послуги за користування автоматизованою системою виконавчого провадження (п. 9 розділу І), ін.

Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта". Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати. Приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг. (розділу ІI наказу № 2830/5)

Судом встановлено, що під час прийняття спірної постанови, діяв наказ Міністерства юстиції України від 29.12.2016 № 3917/5 «Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями», відповідно до якого, установлено плату за користування автоматизованою системою виконавчого провадження у розмірі 51,00 грн. за кожне відкрите виконавче провадження.

Окрім того, 24.02.2016 начальником Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Кравченко О.В. затверджено розрахунок витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Обґрунтованість розміру відповідних витрат встановлено саме у даному документі, в якому і містяться відомості про документи щодо закупівлі відповідних товарів та послуг.

На підставі розрахунку Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, наказу Міністерства юстиції України від 29.12.2016 № 3917/5 «Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями», наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5, яким затверджено види та розмір витрат виконавчого провадження, - 11.01.2017 начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гайдар A.B. затверджено розрахунок витрат на проведення виконавчих дій, що використовується у відділі.

У відповідності розрахунку витрат на проведення та організацію виконавчих дій від 24.02.2016 (а.с. 24-31), який складений безпосередньо з даних щодо оплати рахунків про закупівлю відповідних товарів, державним виконавцем здійснено нарахування розміру витрат виконавчого провадження № 53201449, види та суми котрих підтверджені відповідачем під час судового розгляду справи, що вбачається з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова про стягнення з боржника коштів на витрати виконавчого провадження від 15.02.2017 у ВП № 53201449 прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст постанови виготовлений 14.04.2017