Справа № 804/16904/13-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року м. Київ К/800/6821/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Голяшкіна О.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області про скасування припису,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся з позовом в якому просив: визнати протиправними дії Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області (далі - Інспекція) по організації, проведенню та оформленню позапланової перевірки дотримання вимог законодавства ОСОБА_2 під час користування орендованою земельною ділянкою Єлізаветської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області; визнати протиправними та скасувати припис Інспекції № 285/19 від 06.08.2013 р. та постанову б/н від 15.08.2013р. винесену Інспекцією про накладення адміністративного стягнення на позивача.

Позов мотивовано тим, що Інспекцією під час проведення перевірки порушено процедури її проведення, крім того Інспекція дійшла необґрунтованих висновків щодо використання орендованої позивачем земельної ділянки не за цільовим призначенням, а саме використання під платний пляж.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Інспекції по організації, проведенню та оформленню позапланової перевірки дотримання вимог законодавства позивачем під час користування орендованою земельною ділянкою Єлізаветської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області. Визнано протиправним та скасовано припис Інспекції № 285/19 від 06.08.2013 р. Визнано протиправною та скасовано постанову б/н від 15.08.2013 р. винесену Інспекцією по справі про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2

Рішення суду мотивовано тим, що оскаржувані рішення прийнято поза межами наданих повноважень та усупереч закону, оскільки проведення перевірки та прийняття рішень вчинено із порушенням передбаченої законом процедури її проведення. Крім того, не встановлено нецільове використання земельної ділянки позивачем.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення суду мотивовано тим, що оскаржувані позивачем рішення Інспекції прийнято із дотриманням порядку проведення перевірки під час якої встановлено порушення земельного законодавства з боку позивача, а саме нецільового використання земельної ділянки.

Не погоджуючись з прийнятим апеляційним судом рішення позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в порушення норм матеріального права не взяв до уваги доводи позивача стосовно використання ним земельної ділянки у межах договору та не використовуючи її із порушенням цільового призначення.

Переглядаючи рішення судів попередніх інстанцій в межах доводів касаційної скарги судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що розпорядженням голови Петриківської районної державної адміністрації № 2-р-05 від 09.01.2005 року «Про надання земель в оренду» Петриківською державною районною адміністрацією з ОСОБА_2 11.01.2005 року було укладено Договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,7 га строком на 49 років. Земельна ділянка передана позивачу в оренду для сільськогосподарського використання, із призначенням земельної ділянки для сінокосіння та випасу худоби.

На підставі листів прокуратури Петриківського району від 30.04.2013 та Держсільгоспінспекції України від 11.07.2013 р. № 4762/6-1/2-13 щодо надання згоди на проведення позапланового заходу, Інспекцією проведена позапланова перевірка дотримання вимог земельного законодавства ОСОБА_2

За результатами перевірки складено акт обстеження земельної ділянки № 88/19 від 06.07.2013 р., акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 372/19. Вищезазначеними актами встановлено, що земельна ділянка надана позивачу в оренду використовується ним не за цільовим призначенням, а саме використовується під розміщення платного пляжу з використанням торгівельного павільйону. Водночас відповідно до договору оренди земельної ділянки укладеного позивачем із сільською радою зміна цільового призначення земельної ділянки заборонена.

Під час здійснення перевірки Інспекцією було видано наказ № 977 від 01.08.2013 року та оформлено направлення № 977 від 01.08.2013 року які містяться в матеріалах справи. Пунктом 2 наказу Держсільгоспінспекції № 977 від 01.08.2013 року «Про проведення позапланової перевірки ПГІ ОСОБА_2.» встановлений строк перевірки - «у період з 05 по 16 серпня 2013 року».

02.08.2013 року Інспекцією вручено позивачу клопотання про надання документів, матеріалів та іншої інформації, необхідних для здійснення державного контролю за використанням та охороною земель.

Направлення на проведення перевірки позивачу не вручено у зв'язку із його відмовою. Проведення перевірки здійснювалось із залученням свідків, які своїми підписами засвідчили присутність позивача, обставин використання земельної ділянки та

відмову позивача від підписання складених матеріалів за результатами перевірки.

06.08.2013 р. видано припис № 285/19 про усунення порушень законодавства, в цей же день складено протокол про адміністративне правопорушення № 29/16. Також 15.08.2013 р. винесена постанова про накладення на позивача штрафу за використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗКУ землі за основним цільовим призначенням поділяються на: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісового фонду; є) землі водного фонду; ж)землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Частина 2 ст. 22 ЗКУ, визначає, що до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Частиною 5 ст. 20 ЗКУ встановлено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу та зазначено, що в межах певної категорії земель вид використання користувач може встановлювати самостійно, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою, окрім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони.

Відповідно до ст. 34 ЗКУ громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища. Цією статтею ЗКУ визначено функціональне призначення та встановлено правовий режим використання земельної ділянки - для сінокосіння та випасання худоби.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що п. 2 Договору оренди укладеного із позивачем визначено, що в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 3,7 га, у тому числі пасовищ 3,7 га. Розпорядженням Петриківської районної державної адміністрації № 2-р-05 від 09.01.2005 року «Про надання земель в оренду» та Договором було визначено цільове призначення земельної ділянки - «для сінокосіння та випасання худоби».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи вказане положення земельного законодавства та передбачене договором оренди цільове використання земельної ділянки, для сінокосіння та випасання худоби, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що використання земельної ділянки за цільовим призначенням - це використання земельної ділянки з дотриманням вимог та цільового призначення, що встановлені в даному випадку саме ст. 34 Земельного кодексу України та умовами Договору. Відтак, позивачем в порушення договору оренди земельна ділянка використовувалась не за цільовим призначенням.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що Інспекцією дотримано порядок та процедура перевірки, а рішення винесені на підставі встановлених перевіркою обставин прийняті в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Доводи касаційної скарги його не спростовують та не свідчать про допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до закону можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. 220, 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

О.В. Голяшкін

О.Є Донець