Справа № 463/730/17
Суддя: Гирич С. В.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м. Львів 463/730/17

2-а/463/100/17

Личаківський районний суд м. Львова

в складі

головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань Попович Х.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_3 до Інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції у м. Львові лейтенанта поліції Сидорука Павла Васильовича, Управління патрульної поліції в м. Львові Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся із позовом до відповідачів про визнання протиправними дій інспектора поліції взводу 1 роти 1 батальйону 2 УПП у м. Львові лейтенанта поліції Сидорука П.В. щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України, скасування постанови серії АР №559494 від 01.02.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Адміністративний позов мотивує тим, що 01.02.2017 року його було зупинена інспектором УПП м. Львова та повідомлено, що позивачем було здійснено проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.п.8.7.3 «е» ПДР України. Після чого, на місці інспектором було складено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Вважає, що винесення постанови на місці вчинення правопорушення є порушенням вимог законодавства та порушенням його прав. Також зазначає, що відповідачем було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. А тому звернувся до суду із адміністративним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин своєї неявки суду не повідомили. Відповідач Управління патрульної поліції м. Львова Департаменту патрульної поліції подав до суду заперечення, проти адміністративного позову заперечує. Вважає, що інспектор діяв у межах наданих йому повноважень та в рамках закону. Так, дійсно рішенням Конституційного Суду України визначено про порушення прав особи, яка притягається до адміністративного правопорушення. Проте, після внесення змін до кодексу, порушення в сфері безпеки дорожнього руху віднесено до категорії справ, розгляд яких відбувається на місці вчинення адміністративного правопорушення. Окрім цього, позивач під час розгляду справи вину у скоєному визнав, що зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери інспектора. А тому, з врахуванням зазначених заперечень, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи та давши правову оцінку представленим доказам у їх сукупності, суд вважає, що слід постановити судове рішення про таке.

Постановою серії АР №559494 від 01.02.2017 року до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., оскільки він 01.02.2017 року о 10.20 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, на перехресті вулиці Під Дубом та проспекту В.Чорновола здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, тим самим порушив вимоги п.п.8.7.3 е ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КпАП України.

Як вбачається із адміністративного позову та пояснень представника позивача, позивач ОСОБА_3 факт вчинення ним адміністративного правопорушення не заперечив. Окрім цього, як вбачається із відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, який був оглянутий в судовому засіданні, позивач при розгляді справи вину визнавав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.9 КпАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.222 КпАП України, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 КпАП України належить до компетенції органів Національної поліції, та розгляд яких від імені органів Національної поліції мають право здійснювати працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Так, дійсно, з врахуванням роз'яснень рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року №596-VIII, внесено зміни в правові норми Кодексу про адміністративні правопорушення, зокрема доповнено ст.258 КпАП України частиною 2, відповідно до якої визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режим.

Крім цього Законом викладено у новій редакції частину 4 названої статті 258 КпАп України, відповідно до якої передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За таких обставин посилання позивача на ті обставини, що відповідачем не правомірно винесено постанову не за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до змін у чинному законодавстві у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, уповноваженим працівникам Національної поліції надано право виносити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, розгляд яких віднесено до їх компетенції, на місці скоєння адміністративного правопорушення.

Суд також враховує факт визнання позивачем вини під час розгляду справи, що стверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції. В ході розгляду справи, інспектором патрульної поліції було роз'яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, надано докази, які підтверджують факт скоєння правопорушення. Зокрема, з представленого відеозапису вбачається, що на прохання позивача, працівник поліції продемонстрував йому запис відео реєстратора службового автомобіля поліції, та після чого позивач визнав, що дійсно порушив Правила дорожнього руху і виявив бажання сплатити штраф.

Отже, суд також приходить до переконання про безпідставність доводів позивача в частині позбавлення його права скористатись процесуальними правами та порушення порядку розгляду справи, встановленого ст.ст. 278, 279 КпАП України.

Таким чином суд вважає, що винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідає вимогам чинного законодавства України, позивач своїх доводи належним чином не довів, такі спростовані відповідачем та суперечать обставинам справи. А тому, суд приходить до переконання, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити за його безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 94, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції у м. Львові лейтенанта поліції Сидорука Павла Васильовича, Управління патрульної поліції в м. Львові Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити за безпідставністю.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга в порядку і в строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя: Гирич С. В.