Справа № 640/3767/17
Суддя: Попрас В. О.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/3767/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2017 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Попрас В.О.,

при секретарі - Томіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира роти №8 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Харкові ОСОБА_2 про визнання дій посадової особи незаконними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 03.03.2017 р., винесену командиром роти №8 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Харкові ОСОБА_2, про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. та визнати дії відповідача по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності незаконними. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що вказаною постановою його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, за те, що нібито позивач здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора (червоний), чим порушив п.8.7.3.е Правил дорожнього руху України. Позивач вважає, що постанова винесена за відсутності доказів, підтверджуючих факт вчинення ним вказаного правопорушення. Також зазначає, що 03.03.2017 р. він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, їхав з боку пр. ОСОБА_3 на пр. Московський. Під'їжджаючи до перехрестя з пр. Московський, ОСОБА_1 впевнився у тому, що горить зелений сигнал світлофору після чого продовжив рух. Позивач бачив поліцейський автомобіль, який зупинився на пр. Московському на червоний сигнал світлофору у напрямку станції метро «Палац Спорту». Після проїзду перехрестя, позивач побачив, що поліцейський автомобіль почав рух за ним, тому здійснив зупинку по пр. Московському. До транспортного засобу позивача підійшов офіцер поліції та повідомив, що нібито ОСОБА_1 проїхав перехрестя з пр. Московський на червоний (забороняючий) сигнал світлофору. Позивач не погодився та пояснив офіцеру поліції, що проїхав перехрестя на зелений сигнал світлофору, а також зазначив про те, що світлофор у цьому місті стоїть приблизно за 15 метрів від пр. Московського, стоп лінія у цьому місті відсутня та відповідно до п. 16.8. ПДР водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора. Позивач вважає, що під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122 КУпАП, обов'язково складається протокол про адміністративне правопорушення. Проте, відповідач протокол не склав, що є порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та підставою для скасування оскаржуваної постанови. Крім того, застосувавши процедуру скороченого провадження в випадку, який не визначеному законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призвело до порушення процесуальних прав позивача - як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП. Враховуючи викладене, позивач вважає, що оскаржувана постанова про накладення на нього адміністративного стягнення не відповідає вимогам закону, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення, винесена за відсутності доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, тому просить її скасувати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вважає позовні вимоги не обґрунтованими та просить відмовити в їх задоволені, надав для залучення до справи відеозапис на електронному носії, якій на думку відповідача підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно постанови серія АР № 902901 від 03.03.2017 р., винесеної відповідачем, 03 березня 2017 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив проїзд перехрестя з пр. Московським на заборонений сигнал світлофору (червоний), чим порушив вимоги п.8.7.3.е) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. За адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Пунктом 8.7.3.е ) Правил дорожнього руху встановлено, що червоний сигнал світлофора забороняє рух транспортних засобів.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за проїзд на заборонений сигнал світлофора.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Для встановлення складу та події адміністративного правопорушення, яке полягає в проїзді на заборонений сигнал світлофора, обов'язковою умовами є встановлення уповноваженою посадовою особою факту проїзду транспортним засобом, яким керувала особа, що притягається до відповідальності, на заборонений (червоний) сигнал світлофора.

У відповідності до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В матеріалах справи міститься копія постанови серія АР № 902901 від 03.03.2017 р., винесеної відповідачем, в тексті якої зазначається, що водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив проїзд перехрестя з пр. Московським на заборонений сигнал світлофору (червоний), чим порушив вимоги п.8.7.3.е) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Під час складання постанови водій ОСОБА_1 оспорював допущене порушення та накладене адміністративне стягнення. Проте, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що він не скоював адміністративного правопорушення.

В матеріалах справи відсутні докази, на підставі яких уповноважена посадова особа встановила факту проїзду перехрестя з пр. Московським транспортним засобом, яким керував позивач ОСОБА_1, на заборонений (червоний) сигнал світлофора.

В судовому засіданні відтворювався та досліджувався наданий відповідачем відеозапис.

Проте, з відеозапису не видно на який сигнал світлофору проїхав перехрестя транспортний засіб, який рухався перпендикулярно автомобілю, з якого проводилась відеозйомка.

Також з відеозапису не можливо встановити марку транспортного засобу та його номерний знак. Після того, як транспортний засіб, водій якого нібито порушив вимоги п.8.7.3.е) ПДР України, був зупинений поліцейським, відеозапис переривається, що позбавляє можливості встановити, яка особа перебувала за кермом цього зупиненого працівниками поліції автомобіля.

Вказані вище обставини свідчать про недоведеність наявності в діях позивача порушень вимог п.8.7.3.е) Правил дорожнього руху, що в свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення за частиною 2 статті 122 КУпАП.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що постанова серія АР №902901 по справі про адміністративне правопорушення від 03.03.2017 р. про накладення адміністративного стягнення на позивача не відповідає вимогам закону та не підтверджує наявність адміністративного правопорушення, винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови підлягають задоволенню.

В задоволені позовних вимог про визнання незаконними дій відповідача по складанню постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд відмовляє, виходячи з наступного.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлені основні повноваження поліції, яка відповідно до покладених на поліцію завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоровю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст.30 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Статтею 255 КУпАП передбачено, що у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Згідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі правопорушення, передбачені частинами друга і третя статті 122 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд вважає, що командир роти №8 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Харкові ОСОБА_2 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відсутні докази того, що відповідач при винесені оскаржуваної постанови вийшов за межі наданих йому повноважень або діяв в непередбачений законом спосіб, відсутні підстави вважати незаконними його по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст. ст. 4, 8, 11, 94, 99, 159, 160-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 122, 247, 251, 254, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову серія АР №902901 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 03 березня 2017 року, винесену командиром роти №8 батальйону №4 УПП в м. Харкові ОСОБА_2, про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 425 грн.

В інший частині в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії цієї постанови.

СУДДЯ