Справа № 2-а-930/09/2114
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2010-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2010 р.Справа № 2-а-930/09/2114

Категорія: 2.31.1Головуючий в 1 інстанції: Гуцалюк О.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Милосердного М.М.,

суддів Алєксєєва В.О. та Ступакової І.Г.,

при секретарі Харченко К.В.,

в звязку з неприбуттям учасників процесу в судове засідання справа

розглянута згідно п.2 ч.1 ст.197 КАС України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона на постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 09 вересня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона про визнання права на пенсійне забезпечення,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України (далі УПФУ) в Комсомольському районі м. Херсона про визнання відмови у призначенні пенсії і додаткової пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправною, зобов'язання призначити пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та зобов'язання призначити додаткову пенсію за шкоду, яка заподіяна здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач визнана інвалідом ІІ групи безстроково та має статус учасника ліквідації наслідку аварії на ЧАЕС 1 категорії. У 2009 року вона звернулася до УПФУ у Комсомольському районі міста Херсон з проханням призначити пенсію по інвалідності та нарахування додаткової пенсії за шкоду, яка заподіяна здоров'ю у відповідності до Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", однак листом від 30 квітня 2009 року їй було відмовлено.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 09 вересня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Суд зобовязав УПФУ в Комсомольському районі м. Херсона провести перерахунок основної та додаткової пенсії ОСОБА_1, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інваліду - чорнобильцю ІІ групи з 01 червня 2008 року згідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Також, суд зобов'язав УПФУ в Комсомольському районі м. Херсона в подальшому сплачувати основну та додаткові пенсію ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Не погоджуючись з постановою суду, УПФУ у Комсомольському районі м. Херсон подана апеляційна скарга, в якій зазначено, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а вказана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 визнана потерпілою від наслідків аварії на Чорнобильської АЕС, у зв'язку з чим отримала хвороби, які визнані Дніпропетровською регіональною міжвідомчою експертною комісією по встановленню причинного звязку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників, повязані з впливом наслідків аварії на Чорнобильської АЕС. На підставі цього позивач визнана інвалідом ІІ групи та має статус особи, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, посвідчення, серії А № 122830.

У 2009 року позивач звернулася до УПФУ у Комсомольському районі м. Херсона з заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Листом від 30 травня 2009 року УПФУ у Комсомольському районі м. Херсона відмовило позивачу.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у перерахунку та виплаті недоплаченої додаткової пенсії є протиправною, а позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон № 796-ХІІ), громадяни, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї. Належать до категорії 1, або 2, або 3. Порядок визначення категорій встановлено Постановою Кабінетом Міністрів України № 674 від 02 грудня 1992 року про Порядок віднесення деяких категорій громадян до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який визначає умови віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, а також громадяни, які постраждали від радіаційного опромінювання внаслідок будь - якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і поховання радіоактивних речовин, що сталися не з вини потерпілих, до 1, 2 або З категорій, встановлених ст. 14 зазначеного вище закону.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону № 796-ХІІ в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

За таких обставин, правильними та такими, що відповідають Закону № 796-ХІІ, є висновки суду першої інстанцій про те, що позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 54 Закону № 796-ХІІ також зазначає, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, що цілком узгоджується зі ст. 62 цього ж Закону, де вказано, що роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання і іншими центральними органами державної виконавчої влади. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 3 січня 2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України»додаткові пенсії, передбачені Законом № 796-ХІІ, під час призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року, розраховується з розміру 19,91 грн. Відповідно до зазначеної Постанови розрахунок пенсій, призначених до ч. 4 ст. 54 Закону № 796-ХІІ провадиться також з розрахунку 19, 91 грн.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанцій прийшов до правильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону № 796-ХІІ, а не Постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Частиною п'ятою статті 54 Закону № 796-ХІІ передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Однак, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону № 796-ХІІ випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене не беруться до уваги положення частини третьої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону № 796-ХІІ.

Відповідно до вимог пенсійного законодавства, в тому числі ч. 4 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у заявника виникає право на перерахунок пенсії з моменту звернення пенсіонера за таким перерахунком.

Тому, колегія суддів надходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Колегія суддів не може погодитися з посиланням апелянта на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому що всі процесуальні норми, передбачені адміністративним судочинством були виконані без порушень прав кожної сторони при розгляді справи.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи викладене, та керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона залишити без задоволення, а постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 09 вересня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: