Справа № 821/282/17
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/282/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Херсонської області, Прокурора Херсонської області ОСОБА_5, в.о.прокурора Херсонської області, першого заступника прокурора Херсонської області Циганка С.В. про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Прокуратури Херсонської області (далі по тексту - відповідач - 1), Прокурора Херсонської області ОСОБА_5 (далі по тексту - відповідач - 2), в.о. прокурора Херсонської області, першого заступника прокурора Херсонської області Циганка С.В. (далі по тексту - відповідач - 3) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) обґрунтовано тим, що позивач працювала в органах прокуратури з грудня 1993 року, у тому числі з грудня 2015 року на посаді прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області. 26.11.2016 наказом прокурора Херсонської області №249 призначено службове розслідування за фактом вимагання та отримання 23.11.2016 прокурором Каховської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_1 неправомірної вигоди.

26.01.2017 за результатами перевірки затверджений висновок в.о. прокурором Херсонської області Циганком С.В., відповідно до п. 2 якого прийнято рішення щодо доведеності фактів протиправних дій ОСОБА_1, порушення Присяги працівників прокуратури України, вимог прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів в його обєктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також недоброчесності.

Згідно з тим же пунктом вказаного висновку прокурору Херсонської області рекомендовано звільнити ОСОБА_1 з займаної посади та органів прокуратури.

26.01.2017 наказом в.о. прокурора Херсонської області № 35к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області та з органів прокуратури.

Вказаний наказ позивач вважає протиправним у зв'язку з тим, що відповідно до наказу прокурора Херсонської області від 24.11.2016 №249 комісією проведено службове розслідування за фактом вимагання та отримання 23.11.2016 прокурором Каховської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_1 неправомірної вигоди. На думку позивача висновок службового розслідування ґрунтуються лише на копіях з матеріалів кримінального провадження №0000133, поясненнях заявника та свідків у справі, а також пояснення. Будь-які факти вчинення протиправних дій ОСОБА_1 поза межами кримінального провадження, встановлено не було.

Позивач зазначив, що оскаржуваний наказ видано на підставі висновку службового розслідування від 25.11.2017, але вказаний висновок та наказ вину в скоєні дисциплінарного проступку не доводять.

На думку позивача, висновки службового розслідування, яке проведено відносно позивача за фактом вимагання та отримання неправомірної вигоди, не можуть бути прийняті за підставу для звільнення, оскільки на час видачі наказу про звільнення не існувало вироку суду, яким би було визнано її винною у скоєнні злочину.

Крім того, позивач зазначила, що 23.11.2016 нею подано заяву про звільнення за власним бажанням начальнику відділу роботи з кадрами, яка ним не була зареєстрована належним чином, у зв'язку з чим за вказаною заявою відповідного наказу прийнято не було.

05.12.2016 позивачем подано до прокуратури області повторну заяву про звільнення за власним бажанням, яку працівники канцелярії та начальник відділу роботи з кадрами ОСОБА_4 відмовились реєструвати у книзі вхідної кореспонденції, та відповідно її не було розглянуто відповідно до вимог діючого законодавства.

05.01.2017 позивачем повторно поштою направлено подано заяву про звільнення за власним бажанням у зв'язку з переїздом на нове місце проживання. В даній заяві позивач просила звільнити її з дня отримання. Отримання даної заяви також підтверджується отриманою відповіддю прокуратури області від 16.01.2017 за №11-3550-17.

Тобто, на дату звільнення з займаної помади та органів прокуратури вже існувала підстава для звільнення позивача за власним бажанням.

На підставі вказаного просить:

- Визнати протиправною бездіяльність прокурора Херсонської області, щодо не розгляду та неприйняття законного рішення - наказу про звільнення за власним бажанням, за заявою ОСОБА_1 про звільнення з посади прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області з 26.01.2017 року за власним бажанням згідно п.7 ч.1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру".

- Визнати протиправним та скасувати наказ в.о. прокурора Херсонської області Циганка С.В. від 26.01.2017 р. № 35к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності".

- Змінити підстави звільнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер №, з посади прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області. Визнати ОСОБА_1, звільненою з посади прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області з дня постановлення рішення за власним бажанням згідно п.7 ч.1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру".

- Зобов'язати прокурора Херсонської області або особи, яка його заміщує, видати відповідний наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області з 26.01.2017 року за власним бажанням згідно п.7 ч.1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру", відповідно до поданої позивачем заяви про звільнення з посади прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області з дня постановляння рішення за власним бажанням згідно п.7 ч.1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру".

- Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати, у тому числі витрати по оплаті судового збору та витрати, пов'язані з розглядом справи".

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач-1 надав до суду заперечення, які обґрунтовано тим, що на підставі наказу прокурора Херсонської області від 24.11.2016 № 249 комісією прокуратури області за участі прокурора відділу запобігання правопорушенням у територіальних прокуратурах управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України проведено службове розслідування за фактом вимагання та отримання 23.11.2016 прокурором Каховської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_1 неправомірної вигоди.

Службове розслідування проведено відповідно до вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України.

В ході службового розслідування опитано працівників прокуратури та і інших осіб, які були обізнані та мали відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування; зібрано, отримано та вивчено матеріали та копії процесуальних документів як наглядового провадження Каховської місцевої прокуратури по кримінальному провадженню №0000005. За запитом із кримінального провадження №0000133, розпочатого за заявою ОСОБА_6 за ознаками ч.3 ст.368 КК України, що стосувались службового розслідування, а також номенклатурних справ, службового листування розгляду звернень, інші документи і матеріали, знято з них копії, які долучено до матеріалів службового розслідування.

Отже, відповідач-1 вважає, що зясовані всі питання, які передбачено вимогами п.8 Інструкції.

За наслідками перевірки встановлено порушення ОСОБА_1 вимог п.10 ч. 1 ст.3, п.4 ч.4 ст.19 Закону України "Про прокуратуру", Присяги працівника прокуратури, Правил прокурорської етики та прийнято рішення про накладення дисциплінарного стягнення, яке, на думку відповідача, повністю відповідає ступеню вини та тяжкості проступку, що є правом керівника органу прокуратури.

Наказом Генерального прокурора України від 07.02.2017 № 3дк визначено вважати прокурора Каховської місцевої прокуратури ОСОБА_1 звільненою з займаної посади та з органів прокуратури з позбавленням її класного чину "радник юстиції".

Крім того, вважає, доводи позивача про недоведеність її вини у вчиненні кримінального правопорушення та обставин скоєння нею проступку повністю необґрунтовані.

Щодо заяв про звільнення позивача за власним бажанням зазначив, що заява від 23.11.2016 не була зареєстрована належним чином, у звязку з чим за цією заявою відповідного рішення прийнято не було. 05.12.2016 до відділу роботи з кадрами передано заяву від ОСОБА_1 від 02.12.2016 про звільнення за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію з 05.12.2016 р. ОСОБА_6 заява не відповідала вимогам чинного законодавства. Щодо заяви від 23.12.2016 р. зазначив, що вказана заява до прокуратури не надходила. Щодо заяви від 05.01.2017 р. відповідач - 1вказав, що вказана заява надійшла 11.01.2017 р. та на вказаний час було завершено службове розслідування та позивача було запрошено для ознайомлення з його результатами.

Ні підставі вказаного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечення підтримали.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII (далі по тексту - Закон України № 1697-VII)встановлено, що цей Закон визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Статтею 4 Закону України № 1697-VII встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 4 частини 4 статті 19 № 1697-VII , встановлено, що прокурор зобов'язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Судом встановлено, що наказом Прокуратури Херсонської області від 24.11.2016 №249 "Про проведення службового розслідування за фактом вчинення корупційного правопорушення прокурором Каховської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_1А." призначено службове розслідування за фактом вимагання та отримання 23.11.2016 р. прокурором Каховської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_1 неправомірної вигоди та створено комісію для проведення службового розслідування.

За результатами службового розслідування складено висновок від 25 січня 2017 року, затверджений в.о. прокурора Херсонської області старшим радником юстиції ОСОБА_7

У вказаному висновку комісія дійшла до висновку, що факти протиправних дій ОСОБА_1, порушення нею Присяги працівника прокуратури України, вимог прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів в його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також недоброчесності знайшли своє підтвердження, рекомендувати прокурору Херсонської області звільнити ОСОБА_1 з займаної посади та органів прокуратури.

Рекомендувати прокурору Херсонської області вирішити питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників Каховської місцевої прокуратури.

Суд зазначає, що наказом Генерального прокуратура України від 24.09.2014р. № 104 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, якою визначаються підстави та порядок проведення службового розслідування (перевірки) стосовно прокурорсько-слідчих працівників, зазначених у статтях 17, 56 Закону України Про прокуратуру, оформлення результатів та прийняття рішень, а також компетенцію структурних підрозділів, посадових та інших осіб органів прокуратури при його проведенні (далі Інструкція).

Пунктом 1.2 Інструкції визначено, що службове розслідування (перевірка) це комплекс заходів, які проводяться у випадках скоєння працівниками прокуратури ганебних вчинків кримінальних, корупційних правопорушень, керування транспортними засобами у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або відмови від проходження огляду з метою виявлення стану сп'яніння, порушення Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури, а також за фактами порушень виконавської та трудової дисципліни, неправомірного втручання у службову діяльність працівників прокуратури, посягання на їх життя, здоров`я та майно, загибелі та в інших випадках, передбачених цією Інструкцією.

Згідно з п. 1.3 Інструкції, метою службових розслідувань (перевірок) є швидке, всебічне, повне та неупереджене з'ясування обставин, за яких скоєно ганебні вчинки, допущено неправомірне втручання у службову діяльність працівників прокуратури, посягання на їх життя, здоров`я та майно, виявлення причин і умов, що їм сприяли, зміцнення службової дисципліни та попередження негідних вчинків серед особового складу.

Пунктом 2.1 Інструкції визначено перелік підстав для проведення службового розслідування (перевірки).

Так, такими підставами можуть бути, зокрема:

- невиконання або неналежне виконання працівником прокуратури своїх службових обов`язків, що призвело до порушення законних прав і свобод громадян та інтересів держави (п.п. 2.1.11 п. 2.1 Інструкції);

- інші грубі порушення закону, трудової та виконавської дисципліни, Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури (п.п. 2.1.12 п. 2.1 Інструкції).

Про призначення службового розслідування (перевірки) уповноваженим керівником органів прокуратури видається розпорядження, у якому визначається склад комісії (голова та члени), підстава, мета та строки його проведення, прізвище, ім`я, по батькові особи, щодо якої проводиться розслідування, та її посада (п. 3.4 Інструкції).

Підпунктом 6.2.10 пункту 6.2 Інструкції встановлено, що за результатами службового розслідування (перевірки) голова та члени комісії зобов`язані скласти висновок і подати його на затвердження керівнику органу прокуратури, який його призначив.

Розділом 8 Інструкції визначено перелік питань, які підлягають з`ясуванню під час проведення службового розслідування (перевірки).

Так, питаннями які підлягають з`ясуванню є: обставини події, у зв`язку з якою проводиться службове розслідування (перевірка), час, місце, спосіб, наслідки тощо (п. 8.1 Інструкції); правомірність дій працівників прокуратури, що призвели до події чи безпосередньо передували їй (п. 8.2 Інструкції); наявність чи відсутність у діянні або бездіяльності працівника прокуратури ознак кримінального, корупційного правопорушення, інших ганебних вчинків, порушень Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури, їх мотиви (п. 8.3 Інструкції); обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності працівника прокуратури чи знімають безпідставні звинувачення або підозру у скоєнні порушення (п. 8.4 Інструкції); характеристика особи, що вчинила порушення (ставлення до виконання службових обов`язків, поведінка до вчинення порушення тощо), з додержанням вимог Закону України Про захист персональних даних (п. 8.5 Інструкції); причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, роль безпосереднього керівника особи, щодо якої проводиться службове розслідування (перевірка), інших посадових осіб у недопущенні порушень (п. 8.6 Інструкції); обставини зарахування в органи прокуратури працівників, які припустились порушень, обґрунтованість переміщення, просування по службі, застосування заохочень і дисциплінарних стягнень (п. 8.7 Інструкції); характер і розмір завданих порушенням матеріальних збитків, а також можливість їх відшкодування (п. 8.8 Інструкції); обґрунтованість та відповідність ступеню вини і тяжкості проступку прийнятого відповідними компетентними органами рішення за фактом події (п. 8.9 Інструкції).

Відповідно до п. 10.1 Інструкції, результати службового розслідування (перевірки) оформлюються висновком, який складається зі вступної, описової та резолютивної частини.

У вступній частині висновку зазначається посада, класний чин, прізвище, ініціали голови та членів комісії, підстави для проведення службового розслідування (перевірки) (п. 10.2 Інструкції).

У відповідності до п. 10.3 Інструкції, в описовій частині висновку викладаються встановлені під час проведення службового розслідування (перевірки) відомості, перелік яких передбачено пунктом 8 цієї Інструкції.

Крім того, у висновку зазначаються відомості про обставини, що пом`якшують (обтяжують) відповідальність чи знімають з працівника прокуратури безпідставні звинувачення або підозру у скоєнні порушення.

Приписами п. 10.4 Інструкції передбачено, що у резолютивній частині висновку службового розслідування (перевірки) зазначається:

- чи знайшли своє підтвердження (спростування) відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування (перевірки);

- пропозиції щодо закінчення службового розслідування (перевірки), наявності підстав застосування до працівника прокуратури заходів дисциплінарного чи морального впливу, а також заходів реагування стосовно інших посадових осіб органів прокуратури;

- пропозиції щодо заходів, спрямованих на усунення виявлених під час службового розслідування (перевірки) недоліків, причини та умови виникнення обставин, які стали підставою для його призначення;

- пропозиції щодо осіб, на яких покладається контроль за виконання рішення, прийнятого керівником органу прокуратури за результатами службового розслідування (перевірки).

Висновок службового розслідування (перевірки), згідно з п. 10.6 Інструкції, підписується головою та членами комісії, затверджується керівником органу прокуратури, який його призначив.

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, суд зауважує, що проводячи службове розслідування та складаючи за його результатами висновок відповідач діяв згідно з положеннями вищезазначеної Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 24.09.2014 р. № 104, тобто в межах правового поля та у спосіб, передбачений чинними на момент виникнення спірних правовідносин нормативно-правовими актами.

26 січня 2017 року Прокуратурою Херсонської області винесено наказ № 35к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким за грубе порушення Закону України "Про прокуратуру", Присяги працівника прокуратури, Правил прокурорської етики, вчинення нею дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області та з органів прокуратури.

Генеральною прокуратурою України 07 лютого 2017 року прийнято наказ № 3дк "Про зміну наказу прокурора Херсонської області", яким наказано змінити п. 1 наказу прокуратури Херсонської області: вважати прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_1 звільненою із займаної посади та органів прокуратури за грубе порушення вимог Закону України "Про прокуратуру", Правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, з позбавленням її класного чину "радник юстиції", присвоєного наказом Генерального прокурора України від 28.04.2006 р. № 328 к.

Судом встановлено, що підставою для винесення наказу №35к від 26 січня 2017 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" стало те, що прокурор Каховської місцевої прокуратури ОСОБА_1, будучи процесуальним керівником у кримінальному провадженні, вступила у позаслужбові стосунки з підозрюваним у даному провадженні з метою одержання від нього неправомірної вигоди за сприяння в укладенні угоди про примирення з потерпілим шляхом зміни кваліфікації дій підозрюваного з більш тяжкого кримінального правопорушення на менш тяжке та спрямування обвинувального акту з указаною угодою для її затвердження до суду. Також установлено умисне надання ОСОБА_1 недостовірних відомостей в Анкеті доброчесності прокурора від 07.07.2016 р.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.10 ч.1 ст.3, п.4 ч.4 ст.19 Закону України "Про прокуратуру", Присягу працівника прокуратури, правила прокурорської етики, вчинила дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури і є несумісними з подальшим перебуванням на роботі в органах прокуратури.

Частинами 5,6 статті 43 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Дисциплінарного статуту прокуратури України від 06.11.1991 № 1796-XII, дисциплінарні стягнення щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовуються за невиконання чи неналежне

виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Згідно ст. 9 Дисциплінарного статуту прокуратури України, дисциплінарними стягненнями є:

1) догана;

2) пониження в класному чині;

3) пониження в посаді;

4) позбавлення нагрудного знаку "Почесний працівник прокуратури України";

5) звільнення;

6) звільнення з позбавленням класного чину.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України встановлено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

З метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення, або невиконання вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції за рішенням керівника особи, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування відповідно до порядку проведення службового розслідування в органах прокуратури України.

Крім того, види дисциплінарних стягнень також передбачено ст. 49 Закону України "Про прокуратуру", зокрема, на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

1) догана;

2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора України);

3) звільнення з посади в органах прокуратури.

З огляду на викладене, позивача було звільнено із займаної посади.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувала сукупність виявлених в ході службового розслідування порушень, які слід розглядати в комплексному підході, так як такі мають між собою логічний взаємозв'язок, який і був підтверджений у ході судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 розділу 3 Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 р. № 158, державним службовцям та посадовим особам місцевого самоврядування забороняється використовувати свої повноваження або своє службове становище в особистих (приватних) інтересах чи в неправомірних особистих інтересах інших осіб, у тому числі використовувати свій статус та інформацію про місце роботи з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Положеннями ст. 16 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28.11.2012 року № 123, передбачено, що працівник прокуратури має неухильно дотримуватись обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів корупції. У разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або дарунка (пожертви), незважаючи на особисті інтереси, працівник прокуратури невідкладно вживає заходів, передбачених Законом України "Про правила етичної поведінки".

Відповідно до ст. 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб.

Працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Відповідно до п. 10 Дисциплінарного статуту прокуратури України, прокурори Кримської АРСР, областей, міста Києва та прирівняні до них прокурори мають право застосовувати такі дисциплінарні стягнення: догану, пониження в посаді, звільнення, крім пониження на посаді і звільнення працівників, які призначаються Генеральним прокурором України. При необхідності застосування заходу дисциплінарного стягнення, що перевищує повноваження зазначених прокурорів, вони вносять подання Генеральному прокурору України.

З Висновку за результатами службового розслідування за фактом вчинення корупційного правопорушення прокурором Каховської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_1 слідує, що в ході його проведення ОСОБА_1 дала пояснення, відповідно до яких вона здійснювала процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000005 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинено у зв'язку з розшуком ОСОБА_6, який переховувався від слідства. У лютому-березні 2016 року слідчий Великолепетиського відділення поліції ОСОБА_8, у якого кримінальне провадження перебувало у провадженні, повідомив, що ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_9 звернулись до нього з приводу можливості укладання угоди про примирення. Слідчий і вказані особи прийшли до її робочого кабінету, де ОСОБА_9 повідомив, що дійсна сума збитків у кримінальному провадженні складає 125 тис. грн. У зв'язку з цим вона роз'яснила їм можливість і порядок укладання угоди. Після цього ОСОБА_1 розмовляла з ОСОБА_6 і він пообіцяв передати їй винагороду в сумі 35000 грн. за сприяння в укладанні угоди, ОСОБА_1 погодилась. У подальшому кілька разів вони спілкувались із ОСОБА_6 з приводу обставин і дати укладання угоди (а.с. 13).

Оцінюючи вищевикладені обставини, встановлені під час проведення службового розслідування, а також ті порушення, які були допущені ОСОБА_1, суд доходить до переконання та погоджується із висновками відповідача, що в своїй сукупності вони підтверджують те, що усіма вищевказаними діями ОСОБА_1 скомпрометувала високе звання працівника прокуратури, допустила дії, які зашкодили її репутації та авторитету прокуратури, викликали негативний громадський резонанс.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прийняла Присягу працівника прокуратури, дотримання якої є беззаперечним обов'язком кожного працівника прокуратури. Текст "Присяги працівника прокуратури" містить посилання на необхідність кожним працівником прокуратури з гідністю нести високе звання працівника прокуратури, що позивачем в силу вищенаведених обставин дотримано не було.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Суд зазначає, що позивач, працюючи в органах прокуратури до винесення оскарженого наказу відповідача-1 про звільнення, був державним службовцем.

Згідно з частиною першою ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-403а12 за позовом до Львівської митниці Державної митної служби України про поновлення на посаді та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Тобто, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм, а дисциплінарне правопорушення пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Аналогічна правова позиція викладена також в Постановах Верховного Суду України від 4 червня 2013 року №21-167а13 та від 9 липня 2013 року №21-217а13.

Щодо посилання позивача, що на час видачі наказу про звільнення не існувало вироку суду, яким було визнано позивача у вчинення злочину, суд зазначає, що п. 1.3. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України встановлено, що метою службових розслідувань є, зокрема, швидке, всебічне, повне та неупереджене зясування обставин, за яких скоєно ганебні вчинки, допущено неправомірне втручання у службову діяльність працівників прокуратури, посягання на їх життя, здоров'я та майно, виявлення причин і умов, що їм сприяли, зміцнення службової дисципліни та попередження правопорушень серед особового складу.

Суд не погоджується з посиланнями позивача, що наказ про звільнення винесено безпідставно, оскільки не існувало вироку суду, оскільки оскаржуваний наказ винесено не у зв'язку з обвинуваченням у вчиненні злочину позивача, а за результатами службового розслідування.

Суд зазначає, що службові розслідування проводяться незалежно від проведення стосовно працівників прокуратури досудового розслідування у кримінальних провадженнях.

При цьому, суд зазначає, що ОСОБА_1 відповідачу - 1 надано заяву про звільнення у зв'язку з виходом на пенсію з 02.12.2016р. на підставі абз. 6 ч. 1 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" та ст. 38 Кодексу законів про працю України.

До суду відповідачем надано рапорт начальника відділу роботи з кадрами прокуратури області ОСОБА_4 на ім'я прокурора Херсонської області, щодо неможливості звільнення ОСОБА_1 з вказаних в заяві підстав.

Відповідно до п. 5.2 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 24 лютого 2016 року N 103, керівниками прокуратур, структурних підрозділів документи розглядаються не пізніше наступного робочого дня з часу реєстрації, а термінові - негайно. За результатами розгляду вчиняється резолюція, в якій визначаються виконавці, порядок виконання, у разі потреби - строк виконання, після чого вказується дата і проставляється особистий підпис.

Відповідачем - 1, відповідачем - 2 не надано доказів надання відповіді на заяву позивачу.

При цьому, п. 7 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відповідно до ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку щодо обов'язку відповідача - 1, відповідача - 2 повідомлення працівнику про неможливість його звільнення, що зроблено не було.

Крім того, ОСОБА_1 було подано заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням від 23 грудня 2016 року. Позивач зазначив, що ним подано заяву про звільнення за власним бажанням начальнику відділу роботи з кадрами ОСОБА_4

На вказану заяву відповідь позивачу надано не було.

05 січня 2017 року позивачем подано на ім'я прокурора Херсонської області Тригубенка В.М. заяву щодо надання відповіді на заяви від 05.12.2016 р. та 23.12.2016 р. та заяву про звільнення за власним бажанням.

ОСОБА_4, в якості представника відповідача - 1 в судовому засіданні надав пояснення, що ним отримано власноручно заяви від 02.12.2016 р., яку передано від ОСОБА_1 Відповідь на заяву від 02 грудня 2016 року ним було надано позивачу по телефону та 23.12.2015 р. ОСОБА_1 роз'яснено щодо прийнятого рішення особисто.

11 січня 2017 року до прокуратури Херсонської області надійшла заява від 05.01.2017 р.

Судом встановлено, що на вказану заяву 16.01.2017 на адресу ОСОБА_1 направлено письмову відповідь із роз'ясненням викладених вище вимог законодавства щодо проходження публічної служби (а.с. 30).

Отже, відповідачем - 1 належним чином не розглянуто та не надано обґрунтованої відповіді на заяви позивача про звільнення від 02 грудня 2016 року та 23 грудня 2016 року.

Відповідно, за таких обставин суд вважає, що прийняття оскаржуваного наказу було непропорційним. Фактично не розгляд у встановленому законом спосіб заяв позивача від 02 грудня 2016 року та 23 грудня 2016 року унеможливив ефективний засіб захисту прав особи, так само як стан невизначеності особи щодо можливого подальшого вирішення вказаних заяв призводить до порушення справедливого балансу у між вимогами чинного законодавства та захисту права особи на звільнення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, щодо неможливості надання належної правової оцінки оскаржуваного наказу № від 26.01.2017 р. № 35к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", як і не можливо об'єктивно вирішити питання щодо внесення змін підстав звільнення, зобов'язання видання наказу про звільнення ОСОБА_1 згідно п. 7 ч. 7 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру", оскільки заяви позивача про звільнення від 02 грудня 2016 року та 23 грудня 2016 року не розглянуто.

Враховуючи норми ст.11 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльність прокурора Херсонської області щодо не розгляду заяв ОСОБА_1 про звільнення від 02 грудня 2016 року та 23 грудня 2016 року та зобов'язання прокурора Херсонської області розглянути зазначені заяви.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Прокуратури Херсонської області, Прокурора Херсонської області, в.о. прокурора Херсонської області, першого заступника прокурора Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати поверненню не підлягають.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 12,17,18, 19,128, ч. 1 ст. 158, 159, 160-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність прокурора Херсонської області щодо не розгляду заяв ОСОБА_1 про звільнення від 02 грудня 2016 року та 23 грудня 2016 року.

Зобов'язати прокурора Херсонської області розглянути заяви ОСОБА_1 про звільнення з посади прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області за власним бажанням від 02 грудня 2016 року та 23 грудня 2016 року.

В задоволення решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 18 квітня 2017 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 12.3