Справа № 408/8185/16-а
Суддя: Соболєв Є. О.
Дата ухвалення: 2017-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 408/8185/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року смт. Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Соболєв Є.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Луганській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому просив: визнати дії відповідача щодо складення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення незаконними; визнати постанову серії БР № 293987 від 29.11.2016 р. протиправною та скасувати її, провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що 29 листопада 2016 року о 14 годині 30 хвилин він приїхав на автовокзал, розташований в смт. Станиця Луганська по вул. Лермонтова,1. Перебуваючи на автовокзалі, до нього о 15 годині 25 хвилин підійшов невідомий у камуфляжній формі без знаків розпізнавання, який на усі його вимоги не представився, не надав нагрудний знак, після чого склав постанову за нібито допущене ним порушення, а саме за перетинання суцільної горизонтальної лінії, якої там не було. Вважав притягнення його до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 122 КУпАП незаконним, оскільки п. 8.5 ПДР водію нічого не забороняє.

До початку судового розгляду позивач надав заяву, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, на задоволенні своїх позовних вимог наполягав.

Від представника відповідача ОСОБА_2 надійшло заперечення проти позову, в якому він вважав дії інспектора РДПС ГУНП в Луганській області ОСОБА_3 щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП правомірними, вважав, що позивач пропустив встановлений законом строк на звернення з цим позовом до суду, а також просив розглядати справу за його відсутності.

У звязку з тим, що від сторін надійшли заяви про розгляд справ за їхньої відсутності, ухвалою суду було прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оскаржуваної постанови серії БР № 293987 від 29.11.2016 р., згідно якої на позивача було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., вбачається, що ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 29 листопада 2016 року в смт. Станиця Луганська на вул. Лермонтова, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21074-20 реєстраційний номер ВВ 6193ВЕ, переїхав суцільну горизонтальну лінію дорожньої розмітки, чим порушив пункт 8.5 ПДР.

Дана постанова інспектором РДПС ГУНП в Луганській області ОСОБА_3 винесена в порушення зазначених вище норм закону.

Пункт 8.5 ПДР є загальним, оскільки лише визначає якою буває дорожня розмітка і для чого і яким чином вона застосовується.

Між тим, детальний опис груп і значень дорожньої розмітки наведений у розділі 34 ПДР «Дорожня розмітка».

Так, підрозділом 1 вказаного розділу ПДР передбачено, що лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Синій колір має лінія 1.1, якщо нею позначаються майданчики для паркування, відведені на проїзній частині. Жовтий колір мають лінії 1.4, 1.10.1, 1.10.2, 1.17, а також лінія 1.2, якщо нею позначаються межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів. Червоно-білий колір мають лінії 1.14.3-1.14.5, 1.15. Оранжевий колір мають лінії тимчасової розмітки.

Крім цього, згідно вимог цього ж підрозділу суцільними лініями горизонтальної розмітки є лінії 1.1 (вузька суцільна лінія), 1.2 (широка суцільна лінія) та 1.3 (подвійна суцільна лінія), з них: лінія 1.1 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей; 1.2 - позначає край проїзної частини на автомагістралях або межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів. У місцях, де на смугу маршрутних транспортних засобів дозволено заїзд іншим транспортним засобам, ця лінія може бути переривчастою; 1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Цим же підрозділом також визначено, що лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для обїзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний обїзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.Лінію 1.2 дозволяється перетинати в разі вимушеної зупинки, якщо цією лінією позначено край проїзної частини, суміжний з узбіччям.

Із аналізу цих положень ПДР виходить, що під час керування транспортними засобами не усі суцільні лінії горизонтальної розмітки заборонено перетинати.

Накладаючи на позивача адміністративне стягнення, інспектор РДПС ГУНП в Луганській області ОСОБА_3 в оскаржуваній постанові взагалі не вказав, яку саме суцільну лінію горизонтальної розмітки перетнув позивач та де вона знаходиться на проїжджій частині.

Зазначене свідчить про правдивість і обґрунтованість обставин, наведених позивачем у позовній заяві, що в свою чергу вказує на неправомірність дій співробітника поліції при виконанні своїх обовязків щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, тому вимоги позивача стосовно визнання незаконними дій інспектора РДПС ОСОБА_3 при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення, визнання протиправною постанови про накладення адміністративного стягнення та скасування її, слід задовольнити.

Що ж стосується вимоги позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то в цій частині позову йому слід відмовити, оскільки виходячи із вимог ч. 3 ст. 17 КАС України суд, скасувавши постанову в порядку, передбаченому КАС України, таким чином скасовує кінцеве процесуальне рішення у справі про адміністративне правопорушення, яке згідно положень КУпАП повинен приймати уповноважений на те орган. В даному випадку, при скасуванні кінцевого рішення у справі про адміністративне правопорушення, суд не вправі в порядку КАС України переглядати цю справу по суті та приймати кінцеве рішення за уповноважену на те особу чи орган.

Не заслуговують на увагу суду посилання представника відповідача, що викладені ним у запереченнях проти позову, стосовно того, що ОСОБА_1 подав позов з порушенням строків на його подачу.

Так, відповідно до положень статті 289 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення позивач повинен був оскаржити в десятиденний з дня винесення постанови.

За загальними правилами обчислення початку спливу таких строків починається з наступного дня за днем відповідної події.

Оскаржувана постанова відносно позивача була винесена 29 листопада 2016 року. В такому разі позивач повинен був подати позов до суду не пізніше 09 грудня 2016 року. Моментом подачі позову у випадку направлення його до суду поштою є дата здачі його на відповідне поштове відділення.

Як вбачається із штемпелю поштового відділення, з якого ОСОБА_1 направив позов поштою, цей позов на пошту він здав саме 09 грудня 2016 року, тобто в строк, передбачений статтею 289 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 159-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконними дії інспектора РДПС ГУНП в Луганській області ОСОБА_3 при складанні постанови серії БР № 293987 від 29 листопада 2016 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БР № 293987 від 29 листопада 2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

В залишковій частині позову - відмовити за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Біловодський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня отриманні її копії сторонами.

Головуючий: