Справа № 676/386/17
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/386/17

Головуючий у 1-й інстанції: Стельмах Д.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

13 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Кам'янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області постановою від 23.02.2017 року у задоволенні вказаного позову відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 30 серпня 2016 року позивач через пункт пропуску «Виступовичі-Нова Рудня» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС ввіз на митну територію України транспортний засіб «Citroen С5», кузов VF7RERFJC76751069, державний реєстраційний номер ОСОБА_3 JHM105 з метою транзиту (особисте використання). При перетині митного кордону України ОСОБА_2 були роз'яснені умови ввезення транспортного засобу в митному режимі транзит, про відповідальність за порушення умов попереджено.

11 січня 2017 року Хмельницькою митницею ДФС була винесена постанова у справі про порушення митних правил №0140/40000/16 від 11.01.2017 року, відповідно до якої позивача було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 Митного кодексу України та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн., що стверджується копією постанови.

Підставою для порушення справи стало виявлення факту перебування транспортного засобу «Citroen С5», кузов VF7RERFJC76751069, державний реєстраційний номер ОСОБА_3 JHM105, на території України з перевищенням строку транзиту більше ніж на 10 днів.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Митного кодексу України, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з статтею 1 Митного кодексу України ( далі - МК України), законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до змісту частини 3 статті 470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Главою 69 МК України встановлено, особливості та порядок провадження у справах про порушення митних правил.

За змістом статті 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у звязку з оскарженням.

Згідно ст. 491 МК України, підставами для порушення справи про порушення митних правил зокрема є офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу.

Статтею 498 МК України передбачено, права та обовязки осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб.

Так, згідно вказаній статті, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Тобто, зазначене означає, що особи яки притягаються до відповідальності за порушення митних правил, мають певний обсяг прав, якими вони можуть користуватися під час провадження у справі про порушення митних правил, водночас такі особи зобов'язані користуватися належними їм процесуальними правами добросовісно та без зловживань.

Процесуальні дії у справі про порушення митних правил та порядок їх проведення визначені в главі 71 МК України.

Згідно ч.1 ст. 508 МК України, у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що до процесуальних дій належать зокрема складення протоколу про порушення митних правил та опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб.

Статтею 509 МК України, встановлено порядок здійснення опитування осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб.

Відповідно вказаній статті, посадова особа органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, може опитувати особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також свідків, інших осіб.

Особи, які викликаються для опитування, повинні зявитися на виклик органу доходів і зборів і правдиво повідомити все, що їм відомо про обставини, які стосуються справи про порушення митних правил.

Особи, які підлягають опитуванню у справі, викликаються повісткою, яка вручається їм під розписку, або телефонограмою, телеграмою чи за допомогою інших засобів звязку.

У повістці зазначаються прізвище, імя, по батькові особи, яка викликається для опитування, посада, прізвище, імя, по батькові посадової особи органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, місце та час явки.

Про проведення опитування складається протокол за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч. 2,3,4,5 ст.509 МК України).

Отже, з метою отримання від особи стосовно, якої вирішується питання про наявність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, відповідні органи, здійснюють виклик такої особи до органів ДФС, у встановленій МК України формі у відповідь на який особа, що викликається зобов'язана, в силу вимог ч.2 вказаної статті, з'явитися до органу ДФС та правдиво повідомити все, що їм відомо про обставини, які стосуються справи про порушення митних правил

Крім того, в силу статті 579 МК України, законні розпорядження та вимоги посадових осіб органів доходів і зборів, надані під час виконання ними службових обовязків, є обовязковими для виконання фізичними та юридичними особами.

Згідно з матеріалами справи, відповідач повідомляв позивача про кожен розгляд справи про порушення митних правил та проведення перевірки законності перебування на території України вказаного транспортного засобу, що підтверджується викликами на 29.09.2016р., 08.11.2016р., 22.11.2016р., 06.12.2016р., 20.12.2016р., 11.01.2017р. та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення наявними в матеріалах справи.

Разом з тим, позивач на вказані виклики надсилав у відповідь, повідомлення з поясненням про неможливість прибуття та проханням відкласти для прибуття та участі, що підтверджується повідомленнями від 24.09.2016р., 03.11.2016р., 15.11.2016р., 15.11.2016р., 29.11.2016р, 14.12.2016р., 10.11.2017р. Причиною відкладення розгляду справи по суті позивач зазначав своє погане самопочуття, що підтверджується листками непрацездатності на період з 04.11.2016 по 15.11.2016 року серії АГИ №468894, на період з 16.12.16 року по 26.12.2016 року серії АГИ №468910, в яких в графі «Місце роботи» вказано «Хмельницький обласний центр зайнятості». Також в клопотанні про перенесення від 29.11.2016р. була вказана причина неможливості з'явитися до Хмельницької митниці ДФС - службове відрядження.

Відповідно до листа Хмельницького обласного центру зайнятості від 23.12.2016р. №17-14/3481 Митницю повідомлено, що ОСОБА_2 у трудових відносинах з Хмельницьким обласним центром зайнятості не перебуває.

Адміністрацією Староушицької РЛ №3 на запит начальника протидії митним правопорушенням надіслано відповідь №50 від 26.12.2016 року, яким повідомлено що позивач дійсно перебував на стаціонарному лікуванні в Староушицькій районній лікарні №3 з 04.11.2016 року по 15.11.2016 року з діагнозом гострий бронхіт, видано листок непрацездатності АГИ №468894. У вказаному листі відсутня інформація про лікарняний лист про період лікування з 16.12.2016 року по 26.12.2016 року.

Отже, у зв'язку із систематичним нез'явлення позивача до органів ДФС на вказані виклики, у задоволення чергового клопотання позивача про перенесення розгляду справи по суті було відмовлено у зв'язку із відсутністю поважних причин для перенесення розгляду справи та надання позивачем суперечливої інформації про поважність цих причин та здійснено розгляд справи про порушення ОСОБА_2 митних правил, за наслідком якого позивача притягнуто до відповідальності за порушення митних правил передбаченого ч. 3 статті 470 митного кодексу України.

В підтвердження своїх доводів викладених в апеляційній скарзі про неможливість прибуття до органу ДФС для надання пояснень, позивач зазначив, що перебуває в трудових відносинах на підставі цивільно-правової угоди, однак докази цього в матеріалах справи відсутні та під час розгляду справи не надані, а тому колегія суддів не може взяти до уваги такі твердження апелянта.

Разом з тим, позивач обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, в підтвердження неправомірності дій відповідача зазначив зокрема, що відповідачем під час розгляду справи було порушено вимоги МК України, а саме в порушення вимог статті 526 розглянуто справу без його участі чим порушено його право на надання пояснення та участь у безпосередньому розгляді справ, також такий розгляд здійснено неповноважним органом ДФС.

Однак, колегія суддів вважає такі доводи безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно статті 522 МК України, справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

За змістом статті 493 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення. Окремі процесуальні дії у справі про порушення митних правил можуть вчинятися посадовими особами, уповноваженими складати протоколи про порушення митних правил відповідно до статті 490 цього Кодексу, а у випадку, передбаченому статтею 518 цього Кодексу, - також посадовими особами іншого органу доходів і зборів.

Керівник центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або особа, яка виконує його обовязки, має право передавати справу про порушення митних правил для здійснення провадження з однієї митниці до іншої.

У відповідності до статі 319МК України, товари, що переміщуються через митний кордон України, крім митного контролю, можуть підлягати державному санітарно-епідеміологічному, ветеринарно-санітарному, фітосанітарному, екологічному та радіологічному контролю. У пунктах пропуску через державний кордон України зазначені види державного контролю (крім радіологічного) здійснюються органами доходів і зборів у формі попереднього документального контролю на підставі інформації, отриманої від державних органів, уповноважених на здійснення цих видів контролю, з використанням засобів інформаційних технологій. Органи доходів і зборів взаємодіють з державними органами, уповноваженими на здійснення зазначених видів контролю, координують роботу з їх здійснення у пунктах пропуску через державний кордон і в зонах митного контролю на митній території України в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

В силу ж статті 523 МК України, від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Отже відповідно зазначеному, органи, що згідно з МК України уповноваження на вчинення дій спрямованих перевірку дотримання митних правил, можуть у своїй діяльності взаємодіяти один з одним з метою покращення та пришвидшення здійснення митного контролю вчиняючи відповідні дії зокрема без дотримання територіального принципу (поставлення на митний контроль одним митним пунктом, передача інформації органам ДФС, який знаходиться за місцем реєстрації особи та ін.).

При цьому згідно статті 524 МК України, справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням органу доходів і зборів, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі.

Враховуючи, що вчинення процесуальних дій ( зокрема складання протоколу про правопорушення), тобто початок провадження у справі (згідно статті 488 МКУ) про порушення митних правил розпочате Хмельницькою митницею ДФС, розгляд справи по суті та винесення нею оскаржуваної постанови було здійснено правомірно.

При цьому колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта стосовно порушення відповідачем вимог "Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України" № 1118 від 17.11.2005 року, оскільки вказаними правилами встановлено порядок контролю саме транспортних засобів з метою їх ідентифікації для митних потреб органами митного контролю.

Тобто, ними регламентовано, саме процедура визначення та вчинення дій відносно самого об'єкта митного контролю, а не порядок здійснення заходів спрямованих на забезпечення виконання особами вимог митного законодавства та процедури притягнення до відповідальності за їх порушення, яка регламентована положеннями Митного кодексу України, а тому, доводи позивача з цього приводу є безпідставними.

Також, статтею 526 МК України, передбачено, присутність під час розгляду справи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представника.

Згідно з ч. 1,2 вказаної статті, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Однак, відповідно до ч.4 ст. 526 МК України, справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

З комплексного аналізу зазначених норм, можна прийти до висновку, що право особи зокрема на безпосередню участь її під час розгляду справи про порушення митних правили, а також надання відповідних пояснень по суті справи, не є абсолютним правом та може обмежуватися зокрема у випадку зловживання особою своїми правами та не з'явлення для участі у розгляді справи без поважних причин у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Тобто, вказане означає, що відсутність особи під час розгляду такої справи за певних умов не унеможливлює розгляд справи по суті в цілому.

Як уже зазначалося, згідно матеріалам справи, відповідачем виконано вимоги МК України щодо повідомлення позивача про необхідність присутності його під час розгляду справи та надання відповідних пояснень, при цьому позивач в свою чергу систематично не з'являвся до органів ДФС та надсилав клопотання про перенесення розгляду справи, мотивуючи їх неможливістю прибути для дачі пояснень, у зв'язку із хворобою та відрядженням, які за наслідками розгляду справи не знайшли своє підтвердження в повній мірі, а саме позивачем документально не підтверджено знаходження його на лікуванні протягом всього періоду та не підтверджено знаходження його у відрядженні.

В свою чергу відповідачем, було вжити ряд заходів спрямованих на підтвердження обгрунтованості клопотань позивача про перенесення розгляду справи, за результатами яких обгрунтованість таких доводів не підтверджена.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 467 МК України , якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Отже, законодавством встановлені часові обмеження для притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а тому затягування позивачем процесу розгляду справи може призвести до неможливості притягнення позивача до адміністративної відповідальності органами митного контролю у зв'язку із строків такого накладення, та як наслідок уникнення позивачем відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Однак, позивач вчинивши порушення вимог митного законодавства, намагаючись уникнути притягнення до відповідальності протягом тривалого строку зловживав своїми процесуальними правами наданими йому як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності в рамках провадження у справі про порушення митних правил, не виконував законні вимоги посадових осіб органу ДФС та не з'являвся для дачі пояснень відповідно до вимог ч.2 ст. 509 МК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було вчинено всіх необхідних дій відповідно до вимог статті 486 МК України з метою своєчасного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, а отже правомірно притягнуто позивача до відповідальності, що свідчить про те, що відповідач в даних правовідносинах діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про необгрунтованість заявлених позивачем вимог, які правомірно залишені судом першої інстанції без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5