Справа № 529/1301/16-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2017 р.Справа № 529/1301/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Калиновського В.А.
Суддів: Кононенко З.О. , Бондара В.О.
за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.
представника відповідача Лях І.П.
спеціаліст Шушпанов М.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області на постанову Диканського районного суду Полтавської області від 02.03.2017р. по справі № 529/1301/16-а
за позовом ОСОБА_1
до Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Диканського районного суду Полтавської області з позовом до Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області, в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області щодо ненадання йому земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Диканської селищної ради; зобов`язати Диканську селищну раду надати йому земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на території Диканської селищної ради; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн.
В обгрунтування позову зазначив, що він, як учасник бойових дій, звернувся з письмовою заявою до відповідача - Диканської селищної ради про надання йому земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га. Проте останній, відповідно до Рішення шостої сесії сьомого скликання Диканської селищної ради № 26 від 19. 02. 2016 року, залишив на контролі заяву позивача та інших учасників до позитивного задоволення заяви, тому як на даний час на території Диканської селищної ради Полтавської області відсутні вільні земельні ділянки. Але позивач довідався, що на території Диканської селищної ради багато земельних ділянок, які пустують та починаючи з дня винесення рішення відповідачем та по цей час землі не отримав, у зв`язку з цим позивач звернувся з позовом.
Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 10 000 грн., зазначив, що він відчував і на даний час відчуває душевні страждання через те, що змушений захищати свої права, через всілякі органи, на що тратить свій власний час, тому як він захищав ціною власного життя землю народу України, а відповідач проявляє бездіяльність і не надає йому у власність земельну ділянку, яка йому необхідна для ведення особистого селянського господарства.
Постановою Диканського районного суду Полтавської області від 02.03.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області щодо ненадання ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Диканської селищної ради. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Диканської селищної ради Полтавської області на користь держави несплачений судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову в цій частині та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: ст. 19 Конституції України, ст.ст. 12, 83, 116, 118, 122, 152 ЗК України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких він, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови в частині задоволення позовних вимог, норм матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову в цій частині та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
В судове засідання позивач не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за відсутності позивача.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є учасником бойових дій /а.с. 3/. Згідно Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, виданої Військовою частиною Польова пошта НОМЕР_2 від 22.09.2016 р. ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей /а.с. 60/.
11.02.2016 року позивач звернувся із письмовою заявою до відповідача - Диканської селищної ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га./а.с. 37/
Диканська селищна рада Полтавської області відповідно до Рішення шостої сесії сьомого скликання № 26 від 19.02.2016 року залишила на контролі заяву позивача та інших учасників до позитивного задоволення їх заяв, оскільки на даний час на території Диканської селищної ради Полтавської області відсутні вільні земельні ділянки /а.с. 6/.
До теперішнього часу, кінцевого рішення по суті заяви позивача відповідачем не прийнято.
Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що по суті заяви позивача відповідачем тривалий час не прийнято кінцевого рішення, а саме не надано дозволу на розроблення проекту землеустрою або вмотивованої відмови у його наданні. При цьому належних та допустимих доказів в підтвердження намагання вирішити земельного питання відносно заяви позивача від 19.02.2016 року відповідачем також не надано.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України
Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
19.08.2015 року розпорядженням Кабінету Міністрів України № 898 зобов`язано Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру та обласні державні адміністрації за участю органів місцевого самоврядування визначити (зарезервувати) земельні ділянки для відведення учасникам АТО та членам сімей загиблих учасників АТО і забезпечити першочерговий розгляд звернень учасників АТО і членів сімей загиблих учасників АТО щодо відведення їм земельних ділянок; органам місцевого самоврядування уряд також рекомендував розглядати в першочерговому порядку звернення учасників АТО і членів сімей загиблих учасників АТО щодо відведення їм земельних ділянок. Крім цього, уряд зобов`язав Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру та обласні державні адміністрації та рекомендував органам місцевого самоврядування розмістити на власних веб-сайтах інформацію про місце розташування, цільове призначення та площу земельних ділянок, які можуть бути відведені учасникам АТО і членам сімей загиблих учасників АТО.
Зі змісту ч. 14 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вбачається, що учасникам бойових дій (учасникам антитерористичної операції) надано першочергове право на забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.
Згідно ст. 121 Земельного кодексу України, громадянин України може отримати з державної і комунальної власності в приватну безкоштовно: ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара); ділянку для ведення особистого селянського господарства (до 2 га); ділянку для ведення фермерського господарства (в розмірі земельної частки (паю) визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство); ділянку для ведення садівництва (до 0,12 га); ділянку для індивідуального дачного будівництва (до 0,10 га) і ділянку для будівництва індивідуальних гаражів (не більше 0,01 га).
Земельний кодекс України встановлює, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах зазначених норм, провадиться один раз по кожному виду використання, при цьому особа може скористатись правом на безкоштовну приватизацію землі по кожному з видів цільового призначення.
Надання у власність земельних ділянок військовослужбовцям, які беруть участь або раніше брали участь у проведенні антитерористичної операції, здійснюється у порядку визначеному статтею 118 ЗК України, за умови, що такий громадянин не скористався своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки відповідного цільового призначення та надав документ, що посвідчує його участь в АТО.
Згідно Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, виданої Військовою частиною Польова пошта НОМЕР_2 від 22.09.2016 р. ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.12.2015 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій і має право на пільги встановлені законодавством України.
Так, відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального, дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Абзацом першим частини 7 статті 118 ЗК України, в редакції чинній на час звернення позивача зі зазначеним клопотанням, передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Дана норма містить вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
З матеріалів справи вбачається, що 11.02.2016 року позивач звернувся із письмовою заявою до відповідача - Диканської селищної ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га.
Диканська селищна рада Полтавської області відповідно до Рішення шостої сесії сьомого скликання № 26 від 19.02.2016 року залишила на контролі заяву позивача та інших учасників до позитивного задоволення їх заяв, оскільки на даний час на території Диканської селищної ради Полтавської області відсутні вільні земельні ділянки.
До теперішнього часу відповідачем так і не прийнято кінцевого рішення по суті заяви позивача, а саме не надано дозволу на розроблення проекту землеустрою або вмотивованої відмови у його наданні.
Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апелянта про те, що заяву позивачем було подано без дотриманням вимог ч. 6 ст. 118 ЗК України, а саме позивач у своїй заяві чітко не вказав та не надав графічних матеріалів, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки, оскільки дана заява була прийнята відповідачем до розгляду без зауважень.
Колегія суддів також вважає хибними доводи апелянта про те, що ним було прийнято рішення про залишення без розгляду заяви позивача, у зв`язку із відсутністю вільних земельних ділянок комунальної власності відповідної категорії, тобто відповідне кінцеве рішення, оскільки положеннями ЗК України визначено виключні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проте, в самому рішенні відповідача зовсім відсутні посилання на прийняття відповідачем позитивного рішення чи вмотивованої відмови.
Також колегія суддів вважає хибними доводи апелянта, щодо порушення строку звернення до суду з позовом, оскільки дане питання було вирішено ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 02.03.2017 р., відповідно до якої, в задоволенні клопотання представника відповідача щодо залишення позову без розгляду було відмовлено. Дана ухвала оскаржена не була.
Частина 1 статті 8 КАС України встановлює, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Стаття 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачає, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
При цьому належних та допустимих доказів в підтвердження намагання тривалий час вирішити земельне питання позивача, викладене в заяві від 19.02.2016 року, та прийняття відповідного рішення ні до суду першої інстанції інстанції, ні до суду апеляційної інстанції відповідачем не надано. Також відповідачем не надано і інших доказів на підтвердження правомірності своїх дій чи бездіяльності.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області щодо ненадання ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Диканської селищної ради є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Диканського районного суду Полтавської області від 02.03.2017 року по справі № 529/1301/16-а в частині задоволення позовних вимог прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області залишити без задоволення.
Постанову Диканського районного суду Полтавської області від 02.03.2017р. по справі № 529/1301/16-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Бондар В.О.
Повний текст ухвали виготовлений 18.04.2017 р.