Справа № 607/3348/16а
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року Справа № 876/7667/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В , Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Румянцевої О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.09.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та стягнення заподіяної моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

30.03.2016 року ОСОБА_2 звернувся в суду з адміністративним позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання нечинним рішення відповідача щодо відмови йому в нарахуванні та виплаті пенсії з 01.01.2012року виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986році на підставі довідки виданої Васильківським міськвідділом Головного управління МВС України в Київській області та зобов'язання здійснити нарахування та провести виплату пенсії з 01.01.2012року виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986році на підставі довідки 2007року, виданої Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Головного управління МВС України в Тернопільській області, а також стягнення моральної шкоди у розмірі 15000грн..

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.09.2016року адміністративний позов ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови позивачу в нарахуванні та виплаті йому пенсії з 01.01.2012року виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986році на підставі довідки виданої Васильківським міськвідділом Головного управління МВС України в Київській області а також з вимоги за період з 01.01.2012 року по 29.09.2015 року про зобов'язання здійснити нарахування та провести виплату пенсії з 01.01.2012року виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986році на підставі довідки 2007 року, виданої Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Головного управління МВС України в Тернопільській області залишено без розгляду, у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.09.2016 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити нарахування позивачу пенсії з 30.09.2015року виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986 році на підставі довідки б/н з врахуванням годинної тарифної ставки, виданої Головним управлінням МНС України в Тернопільській області. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції в частині відмови в стягненні з Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі в його користь невиплаченої частину пенсії, за період з 01.01.2012 року до набрання рішення законної сили є незаконною.

Зазначає, що з 01.01.2012 року Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі незаконно без будь яких законних підстав відмовило йому в нарахуванні та виплаті належної пенсії, проте суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналогічні вимоги має і ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою встановлено, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає чи виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь - яким строком.

Що стосується моральної шкоди, апелянт вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення в супереч вимогам ст. 56 Конституції України, якою передбачено, що відшкодування моральної шкоди у разі заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що в суді першої інстанції довів, що самовільна невиплата йому пенсії спричинила негативні наслідки не тільки в його поведінці, а також унеможливило підтримання здоров'я в належному стані, що спричинило душевні та фізичні страждання.

Вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги матеріального права в частині відмови у задоволенні позову в повному обсязі, в іншій частині суд першої інстанції прийняв рішення на підставі вимог матеріального і процесуального права.

Просить постанову суду першої інстанції змінити, та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 та вкладкою до нього НОМЕР_2.

Перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області та отримує пенсію по ІІ групі інвалідності внаслідок ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ч.1 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

У березні 2007 року у відповідності та на підставі статей 10, 44, п.3 п.5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», подав відповідачу, відповідну заяву для призначення вказаної пенсії.

Підставою для обчислення пенсії по інвалідності відповідно до ч.1 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є довідка про заробітну плату, що видана, підприємством, установою, організацією або їх правонаступником за встановленою формою. Зазначена довідка видається на підставі первинних документів: особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів, що містять відомості про нараховану заробітну плату, місце роботи (населений пункт, № зони, кратність чи об'єкт ), період роботи в зоні відчуження, конкретні дні роботи чи їх загальну кількість, тривалість робочого дня. Копії первинних документів в обов'язковому порядку додаються до довідки про заробітну плату.

Позивачем було надано відповідачу необхідні документи для призначення йому пенсії, в тому числі довідку Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи головного управління МНС в Тернопільській області за формою, згідно взірця наданого УПФ України в м. Тернополі.

З 2007 по 2012 року, відповідач проводив позивачу нарахування та виплату пенсії у відповідності до відомостей (суми коштів), які зазначені у довідці від 2007 року, виданої Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи головного управління МНС в Тернопільській області.

Листом від 13.12.2011року Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі повідомило позивача про те, що перерахунок пенсії з 01.01.2012року буде проведено без урахування заробітку, вказаного в довідці, виданій Головним управлінням МНС в Тернопільській області.

Зазначене рішення прийнято з підстави невідповідності довідки від 2007 року вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. № 1210, та отримання відповідачем у 2011 році нової довідки про заробітну плату позивача у зоні відчуження.

Позивачем була представлена довідка про заробітну плату №9740 від 11.12.2006 року, що видана Васильківським міськвідділом внутрішніх справ УВС Київської області, відповідно до якої було зроблено перерахунок пенсії з 01.01.2012 року, виходячи із заробітку, зазначеного в цій довідці.

Також судом встановлено, що у особовій справі позивача знаходиться довідка, видана Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи головного управління МНС в Тернопільській області від 2007 року, у відповідності до якої позивачу нараховувалася та виплачувалась пенсія.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що при подачі позивачем заяви про призначення пенсії, відповідач на підставі п.п. 5, 9, 34-39, 43 Постанови Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», більше п'яти місяців проводив перевірку, і не виявивши жодних зауважень, призначив та почав виплачувати пенсію позивачу.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем було надано всі необхідні документи відповідачу для призначення пенсії по інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, на підставі вказаних документів відповідачем було призначено та виплачувалась пенсія позивачу по інвалідності.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

З 01.01.2012 року набув чинності Порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року.

Відповідно до п. 1 вищевказаного Порядку, пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

Згідно ч. 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пунктами 7, 17 даного Порядку передбачено необхідність подання до органу, що призначає пенсію, довідки про заробітну плату. В них, зокрема, зазначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

ОСОБА_2 відповідачу було надано необхідні на той час документи для призначення йому пенсії, в тому числі довідку Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи головного управління МНС в Тернопільській області за формою, згідно взірця наданого УПФ України в м. Тернополі.

З 2007 по 2012 року, відповідач проводив нарахування та виплату пенсії у відповідності до відомостей (суми коштів), які зазначені у довідці від 2007 року, виданої Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи головного управління МНС в Тернопільській області. Сума нарахування заробітної плати по цій довідці становила 1396,56 грн. за 5 робочих днів у зоні відчуження.

На думку колегії суддів, не включення вказаних сум, які були виплачені позивачу, не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії, оскільки вказані обставини не спростовують як факт роботи позивача у зоні відчуження так і факт отримання ним вказаних сум за виконану роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність у відповідача підстав не приймати довідку про заробіток позивача в зоні відчуження ЧАЕС у 1986 році для перерахунку пенсії, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210.

Згідно ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.09.2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишено без розгляду, у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що дана ухвала суду не оскаржувалась та набрала законної сили.

Суд апеляційної інстанції звертає також увагу на те, що згідно ст. 46 Конституції України, пенсія є одним із видів соціального захисту, право на яке громадянину гарантується. Загальне поняття пенсії визначено в ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV, відповідно до якого пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Отже, законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі виплати пенсії. Із самого визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок).

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає що зазначені вимоги задоволенню не підлягають з урахуванням наступного.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України ( далі- ЦК України) моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. №4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Майнова шкода, яку завдано особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 Цивільного кодексу України).

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Позивачем не надано обґрунтованих пояснень щодо стягнення на його користь моральної шкоди, не зазначено в чому полягає ця шкода, які спричинені наслідки, також, не надано належно допустимих доказів на підтвердження того з яких міркувань виходив позивач, визначаючи її розмір в сумі 15000грн..

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегії суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись, ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.09.2016 року у справі № 607/3348/16-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст

виготовлено 18.04.2017 року