Справа № 750/3497/17
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/3497/17
Провадження № 2-а/750/629/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Рахманкулової І.П., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

05 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо призначення йому щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 88% його суддівської винагороди та зобов'язати відповідача призначити та виплачувати йому з 17 лютого 2017 року щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% його суддівської винагороди.

Ухвалою судді від 06.04.2017 відкрито скорочене провадження у справі та запропоновано відповідачу в десятиденний строк, з дня одержання копії ухвали, подати через канцелярію суду заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову.

18.04.2017 року представник відповідача надіслав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що враховуючи внесені законодавчі зміни, що регулюють спір, який виник в даних правовідносинах, відсутні підстави для задоволення позовних вимог, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно записів у трудовій книжці позивача, рішенням сесії Чернігівської обласної ради народних депутатів від 13 січня 1993 року позивача обрано народним суддею Прилуцького міського народного суду.

Постановою Верховної Ради України № 1683-111 від 11.05.2000 позивача обрано суддею Чернігівського обласного суду безстроково (після реорганізації - Апеляційного суду Чернігівської області) (а.с.5-9).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 09.02.2017 №212/0/15-17 повноваження позивача, як судді Апеляційного суду Чернігівської області, були припинені у зв'язку з поданням заяви про відставку.

З урахуванням строкової військової служби, половини строку навчання, стажу роботи суддею, який станом на 04.08.2008 становив 20 років, наказом голови Апеляційного суду Чернігівської області від 01.08.2008 року №89-ос позивачу було встановлено щомісячне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати з 04.08.2008 (а.с.15-17).

Після отримання права на відставку позивач продовжував працювати на посаді судді Апеляційного суду Чернігівської області до 16 лютого 2017 року, тобто до дня звільнення у відставку та набув спеціального стажу на посаді судді станом на 16.02.2017 року 28 років 6 місяців 11 днів.

Згідно із наказом голови Апеляційного суду Чернігівської області № 28-ос від 16.02.2017 позивач був відрахований зі складу Апеляційного суду Чернігівської області у зв'язку з поданням ним заяви про відставку. (а.с.14)

Чернігівським об`єднаним управління Пенсійного фонду України з 17.02.2017 року нараховано і призначено позивачу щомісячне грошове утримання судді в розмірі 88% заробітної плати, при цьому, врахований тільки стаж роботи на посаді судді, який складає 24 роки 1 місяць 4 дні, як вбачається із заперечення відповідача.

Згідно з п.11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній до 28.03.2015, судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

На час обрання позивача на посаду судді (січень 1993 року) статус судді регулювався Законом Укураїни «Про статус суддів» №2862, згідно з положеннями абз.2 ч.4 ст. 43 якого до спеціального стажу роботи судді зараховувалася робота на інших певних посадах за умови наявності стажу роботи на посаді судді не менше 10 років, в тому числі і календарний період проходження строкової військової служби.

Пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» № 865 від 03.09.2015 встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного Законом, половина строку навчання за денною формою у вищих навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, строкова військова служба, стаж роботи суддею зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ст. 126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Рішенням Конституційного суду України № 19-рп/2004 від 01.12.2004 надано офіційне тлумачення положення ст. 126 Конституції України, зокрема зазначено, що додаткові гарантії незалежності і недоторканості суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Такі, гарантії визначені, зокрема, ст. 13 Закону України «Про статус суддів» від 10.07.1998. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2005 від 22.09.2005 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Конституційний Суд України зазначив, що невід'ємною складовою статусу суддів є їх незалежність, яка забезпечується, у тому числі, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту (підпункт 1.1 пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України N 19-рп/2004 від 01.12.2004 .

В пункті 7 Рішення Конституційного Суду України №8-рп/2005 від 11.10.2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.2013, визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки № (2010)12 від 17.11.2010 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги ту обставину, що позивачем, протягом дії Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453 у редакції, чинній до 28.03.2015, був набутий достатній стаж роботи для призначення довічного грошового утримання судді у розмірі 90 %, який становить понад 25 років, що підтверджується належними та допустимими доказами, а тому суд погоджується з доводами позивача і вбачає підстави для задоволення його позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 17, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 88% його суддівської винагороди.

Зобов'язати Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 17 лютого 2017 року щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% його суддівської винагороди.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі шістсот сорок (шістсот сорок) грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя