Справа № 285/1183/17
Суддя: Сташків Т. Б.
Дата ухвалення: 2017-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Справа № 285/1183/17

провадження в справі 2-а/0285/473/17

18 березня 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташків Т.Б., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною дії, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Новоград-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку та зобов'язання вчинити певні дії в якому просить визнати протиправними та скасувати розпорядження начальника Новоград-Волинського об'єднаного УПФУ в Житомирській області від 8.02.2017 року № 5 щодо відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку та зобов'язати відповідача призначити та виплатити їй пенсію зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років, згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 27.01.2017 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в період з 26.04.1986 року по 29.02.1996 року постійно проживала в АДРЕСА_1, яке згідно з постановою КМУ від 23.07.1991 року № 106 до 01.1.2015 року входило до переліку населених пунктів віднесених до зони посиленого радіологічного контролю. 31.10.1994 року Новоград-Волинським райвиконкомом безстроково їй, як потерпілій від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, видано посвідчення коричневого кольору серія НОМЕР_1. Оскільки вона понад дев'ять років проживала в зоні радіологічного контролю тому має право на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на зниження пенсійного віку на 5 років. На її звернення розпорядженням начальника Новоград-Волинського об'єднаного управління ПФУ в Житомирській області від 08.02.2017 року їй відмовлено у призначенні пенсії зі зниження пенсійного віку, оскільки її посвідчення видано Новоград-Волинським райвиконкомом, в той час, як відповідно до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, видача посвідчень проводитися обласними державними адміністраціями. Вважає відмову відповідача у призначенні їй пенсії зі зниженням пенсійного віку протиправною та просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 24.03.2017 року відкрито скорочене провадження у справі та роз'яснено відповідачу, що у разі невизнання адміністративного позову, він упродовж десяти календарних днів з дня отримання даної ухвали, може подати заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування й повідомлено, що справа у порядку скороченого провадження буде розглянута не пізніше п'яти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову.

Ухвалу про відкриття скороченого провадження відповідачем отримано 30.03.2017 року.

07.04.2017 року відповідач подав до суду письмові заперечення на адміністративний позов, у яких просив відмовити ОСОБА_1 у задоволення позовних вимог, оскільки вони є безпідставними, так як відповідач на законних підставах відмовив позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, зокрема - документи, які засвідчують особливий статус особи, а саме посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідку про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування. Відповідно до п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, затверджених постановою КМУ № 51 від 20.01.1997 року видача посвідчень проводиться міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Посвідчення позивача видано Новоград-Волинським райвиконкомом, а не обласною державною адміністрацією.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що повідомлених позивачем та відповідачем обставин та долучених до матеріалів справи документів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику сторін, а тому вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку скороченого провадження у встановлений п. 4 ч. 5 ст.183-2 КАС України строк.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 26.04.1986 року по 29.02.1996 року постійно проживала в АДРЕСА_1, яке згідно з постановою КМУ від 23.07.1991 року № 106 до 01.1.2015 року входило до переліку населених пунктів віднесених до зони посиленого радіологічного контролю (а.с.9).

31.10.1994 року Новоград-Волинським райвиконкомом ОСОБА_1, як потерпілій від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, видано посвідчення коричневого кольору серія НОМЕР_1, безстроково (а.с.10).

По досягненню 52 років, позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку.

Розпорядженням начальника Новоград-Волинського об'єднаного управління ПФУ в Житомирській області від 08.02.2017 року № 5 від відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку з посиланням на те, що посвідчення потерпілого 4 категорії серії НОМЕР_1 від 31 жовтня 1994 року видано Новоград-Волинським райвиконкомом, а не обласною державною адміністрацією (а.с.8).

Дані обставини підтверджують дослідженими у судовому засіданні доказами (а.с.6-10).

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України з якої слідує, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 статті 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справа адміністративної юрисдикції, згідно п. 1 ч.1 ст. 3 КАС України, це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Виходячи із вищенаведених положень закону, адміністративним судам підсудні спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, пов'язаних з виконанням ним владних управлінських функцій, тобто діяльності з виконання покладених на нього Конституцією та законами України завдань.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Приписами ст.55 цього Закону передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, - зменшення віку передбачено - 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Згідно з частиною 3 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування і цього Закону.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 передбачено, що при призначенні (перерахунку) пенсії за віком надаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 7 зазначеного Порядку документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

При цьому, згідно з п. 38 Порядку - орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 31.10.1994 року отримала посвідчення громадянина, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю серія НОМЕР_1 (категорія 4).

Разом з тим, належність позивача до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії ніким не оспорювалась, а тому посвідчення є чинним і воно вказує на те, що позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Чинність посвідчення вказує і на той факт, що позивач згідно абз. 4 ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» станом на 01.01.1993 року прожила або відпрацювала у зоні посиленого радіологічного контролю не менше чотирьох років. Таким чином, першопочаткова величина зниження пенсійного віку 2 роки є встановленою.

Сам по собі факт видачі позивачу посвідчення (громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю) Новоград-Волинським райвиконкомом, а не обласною державною адміністрацією не спростовує перебування ОСОБА_1 на території зони посиленого радіоекологічного контролю та не може слугувати підставою для відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку.

За таких обставин, позивач має усі необхідні умови для призначення пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років, оскільки були наявні всі необхідні для цього документи, проте відповідач протиправно відмовив їй у призначенні пенсії.

Аналогічних висновків щодо застосування статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дійшов Житомирський апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 16 березня 2016 року (справа № 287/28/15-а), заливши без змін постанову суду першої інстанції, якою визнано протиправною бездіяльність управління пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області; зобов'язано управління пенсійного фонду призначити особі пенсію зі зменшенням пенсійного фонду на п'ять років з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку; зобов'язано управління пенсійного фонду нарахувати та виплатити особі пенсію зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років. При цьому суд виходив з того, що належність позивачки до особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи IV категорії ніким не оспорювалось, а доказів визнання недійсним посвідчення, виданого Олевською РДА на ім`я позивачки, або про його відкликання суду не надано, а тому посвідчення є чинним.

Статтею 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Із статті 71 КАС України слідує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, оцінюючи наведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що дії Новоград-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області необхідно визнати неправомірними та зобов'язати відповідача призначити та виплатити пенсію позивачу зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років з 27.01.2017 року у визначений чинним законодавством строк.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.19, 21, 46, 55, 64, 92 Конституції України, ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 26, 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 2-4, 6, 7, 9, 10, 11, 15-1, 17, 70, 69-72, 79, 86, 94, 122, 128, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Новоград-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною дії - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати розпорядження начальника Новоград-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 8.02.2017 року № 5 щодо відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Зобов'язати Новоград-Волинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 27.01.2017 року.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Копію постанови направити сторонам по справі.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.Б. Сташків