Справа № 428/1987/17
Суддя: Журавель Т. С.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/1987/17
Провадження №2-а/428/169/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Журавель Т.С., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років, визнання права позивача на призначення пільгової пенсії за вислугу років, скасування рішення 5404-2016 від 17.11.2016 року, зобовязання відповідача зарахувати її стаж роботи викладачем до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років, призначення, нарахування та виплату вказаної пенсії, починаючи з 17.11.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звертався до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії за вислугу років, проте рішенням від 17.11.2016 року позивачу було відмовлено, в обґрунтування даної відмови було зазначено, що посада викладача в позашкільному навчальному закладі освіти Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 не передбачена, а тому підстав для зарахування до стажу роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років періоду роботи на посаді викладача в дитячій музичній школі, яка є позашкільним навчальним закладом освіти немає. Відповідач вважає дії відповідача щодо винесення вищевказаної відмови протиправними, у звязку з чим звернулася з даним позовом до суду.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, надали суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Від відповідача також надійшли до суду письмові заперечення проти позову у яких зазначено, що посада позивача не передбачена в Переліку закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Також, пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію, а отже позивач як особа, яка все ще працює на відповідній посаді не має права на пенсію за вислугою років. З огляду на викладене, відповідач вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у період з 01.08.1983 року по теперішній час працює викладачем по класу скрипки в Сєвєродонецькій дитячій музичній школі № 2, про що свідчить копія трудової книжки наявної у матеріалах справа.

08.11.2016 року позивач звернулась до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про призначення пенсії за вислугою років.

17.11.2016 року рішенням № 5404/2016 позивачу було відмовлено, та зазначено, що посада позивача не передбачена в Переліку закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення, які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту.

Абзацом 3 частини 4 статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту» встановлено, що педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Згідно приписів частини 2 цієї ж статті перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада викладача школи мистецтв включена до переліку посад педагогічних працівників, адже до Переліку включені викладачі всіх спеціальностей.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

У вищевказаному Переліку посада позивача не була передбачена, однак, за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України Кабінет Міністрів України погодився поширити на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, без внесення змін до неї (доручення Кабінету Міністрів України від 6 січня 1995 року № 397/21, лист Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.95 р. № 01-3/133-02-2).

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з тим, за приписами статті 7 Закону «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Пунктом 2.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, встановлено, що пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Тобто, призначення і виплата пенсії за вислугу років можливі виключно за умови залишення особою роботи, яка дає право на таку пенсію.

Судом встановлено, що позивач, звертаючись із заявою про призначення спірної пенсії, продовжувала працювати на посаді викладача по класу скрипки в Сєвєродонецькій дитячій музичній школі № 2.

В той же час, відповідно до положень Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначення та зарахування стажу роботи для призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» проводиться під час подання особою заяви про призначення, або перерахунок пенсії.

Враховуючи те, що позивач на момент звернення до відповідача працювала, то у відповідача були відсутні підстави зараховувати її стаж роботи, оскільки жодних правових наслідків для позивача таке зарахування на даний час не матиме. Спірний період роботи позивача повинен бути зарахований до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» тільки в момент звернення її із заявою про призначення пенсії згідно з наведеними вище положеннями.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області, відмовляючи у призначення пенсії діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З метою утвердження єдності системи судів загальної юрисдикції, яка забезпечується, в тому числі, єдністю судової практики (ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), суд вважає за необхідне вказати, що аналогічна судова практика щодо вирішення подібних спірних правовідносин міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2015 року по справі № К/9991/55746/12 та у постанові Вищого адміністративного суду України від 03 березня 2016 року по справі № К/800/26383/15.

Керуючись ст.ст. 122, 160, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Суддя Т. С. Журавель