Справа № 826/15549/15
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

при секретарі: Кривді В.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, треті особи: Головне управління юстиції у місті Києві, Публічне акціонерне товариство "ФІНАНС БАНК", ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А: ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О.П., треті особи: Головне управління юстиції у місті Києві, ПАТ "ФІНАНС БАНК", ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про: визнання неправомірними дій відповідача щодо внесення інформації в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на 1/3 частину виробничого комплексу (літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 від 06 березня 2015 року №8976291; визнання протиправним та скасування рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №19857255 від 06 березня 2015 року на ОСОБА_4; зобов'язання відповідача виключити з Державного реєстру запис про державну реєстрацію №8976291 від 06 березня 2015 року про право власності за ОСОБА_4 на 1/3 частину виробничого комплексу (літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання неправомірними дій відповідача щодо внесення інформації в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на 1/3 частину виробничого комплексу (літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 від 06 березня 2015 року; визнання протиправним та скасувати рішення відповідача №19857255 від 06 березня 2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на ОСОБА_5; зобов'язання відповідача виключити з Державного реєстру запис про реєстрацію №8976291 від 06 березня 2015 року про право власності на 1/3 частину виробничого комплексу за ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання неправомірними дії відповідача щодо внесення інформації в Державний реєстр про державну реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на 1/3 частину виробничого комплексу (літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 №8976292 від 06 березня 2015 року; визнання протиправним та скасувати рішення відповідача про державну реєстрацію №19857255 від 06 березня 2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на ОСОБА_6 ; зобов'язання відповідача виключити з Державного реєстру запис про реєстрацію №8976291 від 06 березня 2015 року про державну реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на 1/3 частину виробничого комплексу (літ. А) за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.03.2017 року клопотання ПАТ "ФІНАНС БАНК" про зупинення провадження - задоволено частково, зупинено провадження в даній адміністративній справі до набрання законної сили рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №761/8311/15-ц за наслідками розгляду касаційного провадження №6-29451ск16. В задоволенні решти клопотання - відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт в своїх доводах посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи та відсутність зв'язку даної справи з іншою, яка може вплинути на результат розгляду. Перевіривши повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з метою захисту своїх майнових прав та оспорюваних інтересів.

Так, згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з нормою ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Аналізуючи вищевикладене, зазначений спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері саме публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає розгляд справи у порядку адміністративного судочинства Саме така правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 14.06.2016 року №21-41а16. До того ж, у відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних…..відносин, а також з інших правовідносин, а тому, якщо позивач вважає, що його право власності порушено іншими особами, захист цього права повинен здійснюватись у спосіб, визначений цивільним судочинством у місцевому загальному суді. Адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (п. 6 ч.1 ст. 3 КАС України). Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом. Згідно вимог ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02.12.2014 року у справі № 21-530а14. Таким чином, судом першої інстанції помилково прийнято до свого провадження вказаний спір в порядку адміністративного судочинства та не вирішено питання щодо підсудності даної справи. Ст. 195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги, оскільки під час апеляційного провадження встановлено, що суд першої інстанції допустив порушення при визначенні даного спору, як адміністративного, внаслідок чого помилково прийняв цей позов до свого провадження, а тому всі послідуючі процесуальні дії не можуть визнаватися законними.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України має право скасувати ухвалу і направити справу для подальшого розгляду для вирішення питання щодо підсудності даного спору адміністративному суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 203, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.03.2017 року - скасувати, справу направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду і вирішення питання щодо підсудності даного спору адміністративному суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 19.04.2017 року.

Головуючий-суддя: І.В. Саприкіна

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Епель О.В.