Справа № 686/8700/16-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/8700/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Карплюк О.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

13 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Хмельницькій області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2016 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Хмельницькій області про скасування постанови №46 від 25 березня2016 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області постановою від 16.02.2017 року вказаний позов задовольнив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти апеляційної скарги та просив у її задоволенні відмовити, решта осіб в судове засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що в період з 20.08.2015 по 27.08.2015 року, на підставі ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-УІ 17.02.2011 року та п.7. Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затвердженого Постановою КМУ №553 від 23.05.2011 року (над; Порядок 553) Інспекцією було проведено позапланову перевірку за зверненням громадян за адресою м. Хмельницький, вул. Гагаріна, 82/2.

Вказаною перевіркою було встановлено ряд порушень містобудівного законодавства, а саме, встановлено що гр. ОСОБА_3 самовільно за вказаною адресою побудував добудову до житлового будинку розширив господарську будівлю (влаштував деревообробну майстерню) по межі сусідніми ділянками №82, №80 без документів на земельну ділянку, " погодження сусідів, без проектних та дозвільних документів.

На підставі виявлених порушень Інспекцією виданий Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівель норм, державних стандартів та правил від 20 серпня 2015 року.

25 березня 2016 року Інспекцією винесена Постанова №46 по справі адміністративне правопорушення на підставі якої, ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за невиконання Припису про усунення порушення вині законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, держави стандартів та правил від 20 серпня 2015 року.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями КУпАП, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало невиконання Припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 20 серпня 2015 року, за яке відповідно до статті 188-42 КУпАП передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу.

Таким чином з метою з'ясування правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності необхідно встановити наявність самого факту вчинення адміністративного правопорушення у вигляді невиконання припису.

Враховуючи обставини справи та суть правопорушення в даному випадку необхідно встановити чи було дотримано відповідачем вимог закону, якими регламентується повноваження щодо видання відповідних приписів про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та чи дійсно мало місце невиконання такого припису з боку позивача.

Відповідно до статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( далі КУпАП), завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

За змістом статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

За змістом статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно статті 188-42. КУпАП невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, адміністративне правопорушення, це протиправне винне (вчинене умисно або з необережності ) діяння відповідальність за яке передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначена Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затвердженого Постановою КМУ від 23 травня 2011 р. N 553 ( далі - Порядок № 533).

Згідно п.п. 2, 3 п. 11 Порядку № 533 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом та видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

При цьому у відповідності до п. 12 Порядку № 533, посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані зокрема у повному обсязі, об'єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством та ознайомлювати суб'єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством.

За змістом п. 17 Порядку № 533, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

За правилами п. 19 Порядку № 533, припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Припис підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку.

Водночас п. 21 Порядку № 533 передбачено, що у разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

Отже, у випадку відмови особи від підписання (ознайомлення) відповідного припису складеного органами ДАБК, такий припис повинен бути направлений особі рекомендованим повідомленням.

Тобто, з метою надання відповідним органам можливості притягнення осіб до відповідальності за невиконання вимог контролюючого органу (зокрема і вимог припису), у випадку коли особа відмовляється знайомитися з таким рішення та підписувати його, законодавством встановлено певний механізм підтвердження факту отримання (ознайомлення) особи із зокрема приписом про усунення порушень у сфері містобудування.

Таким чином, для того щоб визнати особу винною у невиконанні такого припису та притягнути її за це до адміністративної відповідальності необхідно встановити зокрема чи особа належним чином повідомлена про наявність такого припису та ознайомлена з його змістом, підтвердження чого в даному випадку є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з підписом отримувача або уповноваженої ним на те особи.

Проте, згідно з матеріалами справи, а саме з наданих відповідачем відповідних поштових повідомлень колегією суддів не встановлено факту отримання позивачем припису від 20.08.2015 року.

Вказані поштові повідомлення від 26.08.2015, 23.03.2016 року містять інформації лише про отримання поштового відправлення гр. ОСОБА_4, до того ж зазначені повідомлення не дають можливості встановити, що конкретно (який документ, документи) направлялося.

Водночас повідомлення про отримання поштового відправлення надане відповідачем в підтвердження отримання позивачем вказаного припису (а.с. 128), згідно якого поштове відправлення отримане гр. ОСОБА_3, відправлене (подане до відділення поштового зв'язку) 07.10.2015 року, суперечить інформації зазначеній у самому приписі (а.с. 117) про дату направлення примірника припису поштою - 26.08.2015 року, а тому колегія враховуючи суперечність наданої відповідачем та наявної інформації не може взяти до уваги такі докази, як факт підтвердження отримання позивачем копії припису та як наслідок виконання відповідачем вимог закону про його (припису) надсилання, оскільки вважає такий доказ не належним у розумінні вимог положень КАС України.

За змістом ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Положеннями ч.1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, факт отримання позивачем вказаного припису належно не підтверджено жодним із наданих відповідачем доказів.

При цьому позивач факту отримання та ознайомлення зі змістом припису заперечує, що у сукупності із відсутністю у відповідача доказів належного виконання ним вимог щодо ознайомлення позивача зі змістом такого припису дає колегії суддів підстави прийти до висновку, щодо порушення відповідачем вимог закону, що регулюють притягнення особи до адміністративної відповідальності та передчасного висновку про наявність у діях чи бездіяльності позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею 188-45 КУпАП.

Окрім того, як встановлено з матеріалів справи, домоволодіння за вказаною адресою належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6, однак при розгляді адміністративної справи відповідачем не було встановлено чи були виділені частки кожного співвласника в натурі, та ким конкретно з співвласників була здійсненна самовільна прибудова та у який спосіб відповідач визначив, що порушення вимог у сфері містобудування було вчинено саме позивачем.

Також слід зазначити, що враховуючи вказані обставини позивач мав виконати припис, за невиконання якого саме його могло бути притягнуто та притягнуто до відповідальності, без відома та згоди інших співвласників у випадку відсутності такої.

Згідно статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Статтею 358 ЦК України, встановлено порядок здійснення права спільної часткової власності, згідно якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Колегія суддів вважає, що позивач навіть у випадку належного повідомлення про зміст припису та його отримання був би позбавлений можливості його виконати у зв'язку із тим, що таке виконання у випадку відмови інших співвласників від вчинення дій спрямованих на усунення порушень закону у сфері містобудування, або заборони вчиняти такі дії, спонукало позивача до порушення вимог ЦК України, з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності передбаченої КУпАП.

Відповідний припис за наслідками здійснення органами ДАБІ за наслідками здійснення ними заходів контролю, по перше має бути таким, що відповідає вимогам чинного законодавства та таким щоб особа щодо якою він винесений мала реальну можливість його виконати, в тому числі не порушуючи при цьому вимог закону або прав інших осіб.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності; завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Разом з тим, при здійсненні перевірки та розгляді справи про адміністративне правопорушення посадовими особами Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області в порушення вимог законодавства щодо порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення, а саме повного і об'єктивного з'ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності до закону, відповідачем не було встановлено хто є власником будинку, хто конкретно здійснив вказані прибудови до будинку та будівництво господарської будівлі, а також не перевірив наявність документального підтвердження повідомлення про припис та його отримання особою, внаслідок чого не перевірив наявність у позивача вини та як наслідок наявності складу адміністративного правопорушення, наявність якого є обов'язковою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Хмельницькій області приймаючи оскаржуване рішення допустив порушення вимог чинного законодавства чим порушив законні права позивача, а тому оскаржувана постанова головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області ОСОБА_7 №46 від 25 березня2016 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. підлягає скасуванню.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 18 квітня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_8 ОСОБА_9