Справа № 183/67/17
Суддя: Парфьонов Д. О.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/67/17
№ 2-а/183/58/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Гончарової С.Є., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинення дій,

встановив:

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірною відмову Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періоду роботи під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі та включити до загального трудового стажу ОСОБА_1 час роботи під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі в установі ЄТ 322/63 УДДУПВП в Тернопільській області за період з 14 листопада 1978 року по 14 листопада 1985 року, що складає сім років.

В обґрунтування позову зазначила, що з 14 листопада 1978 року по 14 листопада 1985 року відбувала покарання у вигляді позбавлення волі в установі ЄТ 322/63 УДДУПВП в Тернопільській області, що складає 7 років та підтверджується довідкою цієї установи від 08 жовтня 2010 року № 6/5278. За цей час її заробітна плата, яка враховується при обчисленні пенсії склала 8839,21 грн., що підтверджено довідкою від 08 жовтня 2010 року № 6/5278. Позивач 27 вересня 2016 року звернулась до відповідача із заявою щодо зарахування до загального трудового стражу час роботи під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі з 14 листопада 1978 року по 14 листопада 1985 року. Відповідачем листом від 13 жовтня 2016 року за вих. № А-54 у зарахуванні до трудового стажу періоду відбування покарання відмовлено з підстав того, що страхові внески до Пенсійного фонду не відраховувались. Посилаючись на норми ст. 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.4 ст. 122 Кримінально-виконавчого кодексу України, ст. 22, 46 Конституції України рішення відповідача вважає незаконним, оскільки у періоди відбуття позивачем покарання сплата страхових внесків не була передбачена діючим на той час законодавством, а тому не може бути відмовлено у зарахуванні вищевказаного періоду до загального трудового стажу роботи, необхідного для призначення пенсії, лише з підстав не перерахування виправною установою таких коштів з нарахованої заробітної плати.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вказуючи, що відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено зарахування до стажу роботи й роботу вязнів за умови сплати ними страхових внесків. Іншого чинним законодавством не передбачено. Роботу вязнів підтверджують довідкою органів внутрішніх справ і довідкою про сплату страхових внесків у Пенсійний фонд України. Згідно з наданою позивачем довідкою, зарахувати у трудовий стаж період відбування покарання неможливо, оскільки страхові внески до Пенсійного фонду не відраховувались.

Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.

Як визнано сторонами у справі, позивач перебуває на обліку та отримуєте пенсію за віком з 20 липня 2003 року.

Розмір пенсії за віком, позивачу обчислено відповідно до норм Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», при загальному стажі роботи - 16 років 1 місяць 8 днів та середньомісячному заробітку 1401,39 грн. Станом на 01 травня 2016 року розмір пенсії за віком, призначеної позивачу складав - 999,00 грн., в тому числі: 908,71 грн. - розмір пенсії; 40,29 грн. - державна адресна допомога; 50,00 грн. - доплата з 01 травня 2012 року.

Згідно з довідкою Управління Державного департаменту з питань виконання покарань Збарівської виправної колонії № 63 в Тернопільській області № 6/5278 від 08 жовтня 2010 року, ОСОБА_1 з травня 1979 року по жовтень 1985 року отримувала заробітну плату в загальному розмірі 8839,21 грн. Страхові внески до пенсійного фонду не відраховувались.

Позивач 27 вересня 2016 року звернулась до відповідача із заявою щодо зарахування до загального трудового стражу час роботи під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі з 14 листопада 1978 року по 14 листопада 1985 року.

Відповідачем листом від 13 жовтня 2016 року за вих. № А-54 у зарахуванні до трудового стажу періоду відбування покарання відмовлено з підстав того, що страхові внески до Пенсійного фонду не відраховувались.

Перевіряючи обґрунтованість доводів позивача щодо неправомірності дій відповідача при прийнятті рішення про відмову у зарахуванні зазначеного періоду роботи позивача в місцях позбавлення волі до трудового стажу, та доводи відповідача, якими обґрунтовуються заперечення проти позову, суд дійшов до наступного.

Відповідно ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем, позивач відбув покарання у виправній колонії та за період з травня 1979 року по жовтень 1985 року отримувала заробітну.

Відповідно до ч.6 ст.50 Виправно-трудового кодексу України (в редакції, що діяла на час відбування покарання позивачем та який втратив чинність з 01 січня 2004 року) час роботи засуджених у період відбування ними покарання у вигляді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується, крім випадків, спеціально передбачених у законі.

Тобто, саме ця норма діяла та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зокрема зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Доказів того, що період відбування позивачем покарання у виправній колонії № 63 з травня 1979 року по жовтень 1985 року був зарахований до трудового стажу у спеціальному передбаченому законом випадку суду не надано. В довідці № 6/5278 вказано, що утримання до Пенсійного Фонду із заробітної плати ОСОБА_1 за період з травня 1979 року по жовтень 1985 року не проводилось.

Статтею 122 Кримінально-виконавчого кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року зазначено, що час роботи засудженого у період відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі зараховується до стажу роботи для призначення трудової пенсії після звільнення, за умови оплати ним страхових внесків до Пенсійного фонду України в порядку і розмірах, передбачених законодавством.

Приймаючи до уваги, що в період роботи позивача протягом 6 років 6 місяців під час відбування нею кримінального покарання у виді позбавлення волі в виправній колонії № 63 діяв Виправно-трудовий кодекс України, прийнятий Верховною Радою УРСР 23 грудня 1970 за № 3325-VІІ, статтею 50 якого встановлювалося, що час роботи засуджених у період відбування ними покарання у вигляді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується, статтею 122 Кримінально-виконавчого кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року установлено, що час роботи засудженого у період відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі зараховується до стажу роботи для призначення трудової пенсії після звільнення, за умови оплати ним страхових внесків до Пенсійного фонду України в порядку і розмірах, передбачених законодавством, те що статтею 56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», який набрав чинності з 01 січня 1992 року встановлено, що до стажу роботи зараховується робота в'язнів за умови сплати страхових внесків, що передбачені законом страхові внески з заробітної плати позивача не утримувалися, оскільки в період відбування покарання позивачем такого виду утримань із зарплати не передбачалося, що, згідно ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, яким і не передбачено зарахування роботи в місцях позбавлення волі до стажу роботи, який надає право на пенсію, суд доходить висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст.94 КАС України, абз. 2, п/п 1, п.3, ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких судові витрати в виді судового збору в розмірі 551,20 грн., понесені позивачем (а.с.1), розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 71, 158, 160 163 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинення дій відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанову в повному обсязі складено 18 квітня 2017 року.

Суддя Д.О. Парфьонов