Справа № 205/1827/16-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

13 квітня 2017 року м. Київ К/800/11445/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання протиправними дій, бездіяльність та спонукання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії та зобов'язати Правобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з дати припинення. В обґрунтування позову зазначав, що до листопада 2014 року позивач проживала в Україні та отримувала пенсію за віком. Надалі виїхала на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, де перебуває на консульському обліку посольства України, у зв'язку з чим їй припинено виплату пенсії. У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська із заявою про поновлення виплати пенсії за віком, однак відповідач їй відмовив. Вважаючи дії відповідача неправомірними, просила суд задовольнити позов.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2017 року, яку залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, щодо припинення виплати пенсії позивачу та бездіяльність щодо не поновлення виплат. Зобов'язано Правобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з дати припинення.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та прийняти нове про відмову в позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, положень від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV). Вказує, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи та неправильно застосували норми законодавства, якими врегульовані питання пенсійного забезпечення таких осіб.

Згідно із пунктом 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із змісту оскаржуваних судових рішень видно, що задовольняючи позов, суди виходили з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. За нормами статті 51 Закону № 1058-IV під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана ВРУ.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп-2009 визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-IV.

Пунктом 3 резолютивної частини цього рішення, визначено, що ВРУ слід звернути увагу на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Відповідно до Закону України «Про Конституційний Суд України», а також рішення Конституційного суду України від 14 грудня 2000 року № 15-рп/2000 закони, правові акти або окремі положення визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню, як такі, що відповідно до частини другої статті 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-IV втратили чинність з 07 жовтня 2009 року. Тобто з 07 жовтня 2009 року відпали встановлені пунктом 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV підстави для припинення виплати пенсії, а припинені виплати пенсій поновлюються.

За таких обставин, з огляду на час припинення органом Пенсійного фонду виплати позивачу пенсії, зазначена відповідачем підстава припинення виплати пенсії, не була передбачена чинним законодавством, тому виплата пенсії має бути поновлена з часу припинення її виплати, яке було неправомірним.

Відповідно до частини другої статті 49 Закон № 1058-ІV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Після прийняття зазначеного рішення КСУ і на теперішній час інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не прийнято.

За нормами статті 44 Закону № 1058-ІV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-ІV врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-ІV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Пунктом 1 Порядку передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Таким чином, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, позивач має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Водночас, суди перевірили доводи відповідача щодо не проживання позивача на території України та відхилили їх з тих підстав, що Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження на соціальний захист, зокрема право на отримання пенсії за ознакою місця проживання, а подання заяви представником передбачене викладеними вище нормами чинного законодавства.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України висловленій у постанові від 06 жовтня 2015 року у справі №608/1189/14-а.

У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судових рішень, а викладені в ній доводи перевірені судом і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить мотивів, які б дозволили вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук