Справа № 826/878/16
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/878/16 Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

18 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В, Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_3 (далі - Позивач, ОСОБА_3) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни (далі - Відповідач-1, Уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Відповідач-2, Фонд) про:

- визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи, яка виразилася у невнесенні відомостей про вкладника ОСОБА_3 до переліку осіб, яким виплачується гарантована сума відшкодування;

- зобов'язання Відповідача-1 подати до Відповідача-2 додаткову інформацію щодо Позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок Фонду;

- зобов'язання Фонду включити ОСОБА_3 до загального реєстру вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.02.2017 року у задоволені позову відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Позивач не є вкладником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у розумінні положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», підстави для включення останнього до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відсутні.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на помилковості висновків суду щодо неналежності Позивача до вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», оскільки кошти перейшли у власність ОСОБА_3 за договором, який недійсним визнаний не був, а відображення у системі банку належності рахунку ОСОБА_5, а не ОСОБА_3 не може бути підставою для позбавлення особи права на отримання гарантованого державою відшкодування. Підкреслює безпідставність застосування судом положень ЦК України, які регулюють відносини щодо договору банківського рахунку, а не банківського вкладу.

У судовому засіданні повноважний представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд вимоги останньої задовольнити повністю.

Представник Відповідача-1 наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Відповідач-2, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що 20.01.2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (банк) та ОСОБА_5 (вкладник) укладено договір-заяву №300937/5990/7-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 місяців в іноземній валюті (а.с. 15), за умовами якого вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок НОМЕР_1 у сумі 7 000,00 доларів США на строк з 20.01.2015 року по 20.08.2015 року.

Згідно квитанції від 20.01.2015 року №3516-12 (а.с. 16) ОСОБА_5 внесено через касу банку кошти на депозитний рахунок НОМЕР_2 в сумі 7 000,00 доларів США, що еквівалентно 110 654,16 грн.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 18.07.2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги (цесії), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бродським В.В. та зареєстрований у реєстрі за №872 (а.с. 14). За умовами даного договору ОСОБА_5 відступає ОСОБА_3, а остання набуває право вимоги, належне ОСОБА_5 у відповідності до договору-заяви №300937/5990/7-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 місяців в іноземній валюті.

20.07.2015 року (вх. №8-15/508) ОСОБА_5 було подано до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заяву (а.с. 17), якою повідомлено, що на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) остання відступає від права вимоги до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договором-заявою №300937/5990/7-15.

Крім того, 20.07.2015 року ОСОБА_3 до ПАТ «Фінанси та Кредит» було подано заяви (а.с. 18), в якій остання повідомила, що набула право вимоги до банку за договором-заявою №300937/5990/7-15, вкладний рахунок НОМЕР_1 та рахунок нарахований процентів НОМЕР_4, у зв'язку з чим просила вжити заходів щодо зміни власника вищезазначених рахунків та здійснити необхідні дії та/або процедури щодо укладення та підписання з Позивачем відповідного договору про внесення змін до договору банківського вкладу та / або додаткової угоди до нього.

24.07.2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було укладено договір про внесення змін до договору-заяви №300937/5990/7-15 від 20.01.2015 року про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 місяців в іноземній валюті (а.с. 19), згідно якого внесено зміни до п. 13 «Реквізити та підписи Сторін» та викладено останній в такій редакції: «Клієнт - ОСОБА_3».

17.08.2015 року (вх. №8-15/535) Позивач звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» аз заявою-вимогою про не продовження строку розміщення строкового вкладу (депозиту) за договором-заявою від 20.01.2015 року №300937/5990/7-15 та виплату суми належного строкового вкладу шляхом видачі готівки у валюті вкладу (долари США) та нараховані за вкладом проценти готівкою. Згідно виписки по особовому рахунку НОМЕР_2 за період з 20.08.2015 року по 20.08.2015 року (а.с. 21), відкритого на ім'я ОСОБА_5, залишок коштів на рахунку складає 7 249,67 доларів США (у тому числі сума вкладу - 7 000,00 доларів США та відсотки за користування вкладом - 249,67 доларів США).

Як встановлено судом першої інстанції, в усному порядку працівниками ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повідомлено ОСОБА_3 про відсутність коштів для виконання зобов'язань за договором-заявою від 20.01.2015 року №300937/5990/7-15.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 року №612 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Фінанси та Кредит» та делегування тимчасового адміністратора банку», згідно якого запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18.09.2015 року до 17.12.2015 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні строком на три місяці з 18.09.2015 року до 17.12.2015 року включно.

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 04.11.2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» розпочинає виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 01.11.2015 року включно та за договорами поточного банківського рахунку. Виплати коштів будуть здійснюватися через установи чотирьох банків - у м. Києві в ПАТ «Альфа-банк».

Дізнавшись про відсутність у переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, 16.11.2015 року ОСОБА_3 звернулася до Уповноваженої особи із заявою про надання можливості отримати належні їй кошти в сумі 7 000,00 доларів США та нараховані проценти за вкладом (а.с. 22-24).

Листом від 19.11.2015 року №9-037310/22507/1 Відповідач-1 повідомив Позивача, що станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку ОСОБА_3 не була вкладником банку, а тому гарантії щодо виплату відшкодування коштів за вкладами на неї не поширюються (а.с. 25). Крім того, у листі зазначено, що у випадку ініціювання Фондом процедури ліквідації банку, протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17.12.2015 року №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 18.12.2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно вказаного рішення розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та кредит», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні на два роки з 18.12.2015 року до 17.12.2017 року включно.

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 2, 3, 26, 27, 49, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. ст. 1066, 1068 ЦК України, а також затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, суд першої інстанції прийшов до висновку, що Позивач є належить до вкладників банку у розумінні положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон).

Частиною першою статті 3 Закону визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За правилами частин першої-третьої статті 27 Закону передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Згідно ч. 5 ст. 27 Закону протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Приписи ч. 6 ст. 27 Закону визначають, що уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

З огляду на викладене колегією суддів враховується, що виплата відшкодування здійснюється Фонду за вкладами.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Виходячи із приписів статей 1066, 1068 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Як було встановлено раніше, за умовами договору-заяви від 20.01.2015 року №300937/5990/7-15, банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті від ОСОБА_5 на вкладний рахунок НОМЕР_1, а нарахування процентів за користування вкладам здійснювалося на рахунок ОСОБА_5 НОМЕР_4. При цьому, договором від 24.07.2015 року про внесення змін до договору-заяви №300973/5990/7-15 від 20.01.2015 року внесено зміни до реквізитів вказаного договору щодо інформації про клієнта.

Водночас, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, згідно виписки за період з 20.08.2015 року по 20.08.2015 року, грошові кошти у розмірі 7000,00 доларів США та 249,67 доларів США обліковувалися на рахунках ОСОБА_5 НОМЕР_1 та НОМЕР_3 відповідно.

Згідно п. 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року №492 банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунка поточні рахунки. Поточний рахунок це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Виходячи із викладеного, поточні рахунки відкриваються на конкретну особу за умови надання відповідних документів, а можливості зміни власника рахунка Інструкцією не передбачено.

При цьому, у матеріалах справи відсутні докази, що Позивачем чи на користь Позивача укладалися договори банківського вкладу (депозиту) або банківського рахунку, чи Позивач є власником іменного депозитного сертифіката, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується із висновком суду першої та апеляційної інстанції, що у розумінні Закону ОСОБА_3 не являється вкладником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та, відповідно, не має права на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Аналогічна позиція узгоджується з висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в ухвалах від 24.05.2016 року у справі №К/800/36453/15, від 20.07.2016 року у справі № К/800/8237/16, від 29.03.2017 року у справі №К/800/4804/16.

Крім того, за своєю правовою природою договір про відступлення права вимоги є лише підставою для заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою. Утім укладення такого договору не замінює основного правочину, з якого виникли відносини сторін, у цьому випадку -договору банківського вкладу між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і вкладником ОСОБА_5 Відтак на підставі договору про відступлення права вимоги від 18.07.2015 року Позивач не набуває статусу вкладника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на тих же умовах, що й ОСОБА_5 за договором-заявою від 20.01.2015 року №300937/5990/7-15. У зв'язку з таким правильним є висновок суду першої інстанції про те, що маючи документально підтверджені грошові вимоги до банку (боржника) щодо його грошових зобов'язань Позивач стає кредитором цього банку. Водночас кредиторські вимоги Позивача, які ґрунтуються на договорі про відступлення права вимоги від 18.07.2015 року, не можуть бути задоволені за рахунок коштів Фонду, які мають інше призначення і спрямування (відшкодування вкладникам коштів за їхніми вкладами).

Наведена позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у постанові від 20.10.2016 року у справі №К/800/47207/15.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.