Справа № 821/1607/16
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/1607/16

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 000160703 від 03.06.2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 000160703 від 03.06.2015 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року вказаний позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області № 419 від 07.05.2015 року призначена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків ОСОБА_2

В період з 07.05.2015 року по 14.05.2015 року, на підставі вказаного наказу та пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.1 п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України, головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області Біріт О.В. була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності ОСОБА_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

Перевірку проведено без присутності платника податків ОСОБА_2

Перевірка проведена в приміщенні ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, б. 143 а.

За результатами перевірки відповідачем складений акт від 21.05.2015 року № 216/21031703/НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_2 з питання отримання додатковою блага у вигляді суми боргу анульованого кредитором за період з 01 01.2013 року по 31.12.2013 року».

Відповідно до висновків зазначеного акту перевіркою встановлені порушення позивачем, зокрема, пп. 164.2.17, п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, а саме платником податку не включено до загального річного оподаткованого доходу і не задекларована сума доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 158388,36 грн., що призвело до донарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 26696,62 грн.

При цьому, доходячи такого висновку, в акті перевірки відповідач послався на те, що згідно даних наданих до органу ДФС у 4 кв. 2013 року позивачем отримано дохід від АТ «Укрсоцбанк» у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) у сумі 158388,36 грн. (з яких не нараховано (не утримано) та не перераховано до бюджету податку на доходи з фізичних осіб).

За наслідками вказаної перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.06.2015 року № 000160703 про збільшення позивачу суми грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 33540,77 грн., з яких за основним платежем - 26696,62 грн., за штрафними санкціями - 6844,15 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи заявлені позивачем вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконано вимоги п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України щодо ознайомлення позивача до початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з наказом про її проведення, відомостями про дату її початку та місцем проведення перевірки, що, за висновком суду першої інстанції призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Також, доходячи висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, суд першої інстанції послався на те, що відповідач не з'ясував структуру такого прощеного боргу, не визначив його складові - основну суму прощеного кредитного боргу та суму прощених процентів. Водночас, на думку суду першої інстанції, без такого розподілу визначення правомірного податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб позивача за період, що перевірявся є неможливим.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог позивача з огляду на викладене.

Згідно п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 78.1.1., 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту; платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

За правилами п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до вимог п. 79.3 ст. 79 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

Разом з цим, за правилами пп. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків проводиться виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, а право на проведення такої перевірки надається лише за умови повідомлення платника податку про таку перевірку та вручення копії наказу про проведення перевірки у спосіб, визначений законом, до її початку.

Водночас, як встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, відповідачем був прийнятий наказ про проведення перевірки позивача у день початку проведення такої перевірки - 07.05.2015 року.

В свою чергу, копію наказу про проведення перевірки позивача було направлено на адресу останнього 08.05.2015 року, тобто після початку проведення перевірки, та отримано платником податків 14.05.2015 року - у день закінчення проведення перевірки.

Зазначені обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення наданим відповідачем та визнаються апелянтом.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у порушення вимог пп. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України позивач був позбавлений права бути присутнім під час проведення перевірки та надавати пояснення і документи з питань укладення кредитного договору, виникнення заборгованості і списання боргу за кредитним договором.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що не ознайомлення позивача до початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з наказом про її проведення, відомостями про дату її початку та місце проведення перевірки, є порушенням вимог п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що невиконання відповідачем вимог п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України щодо ознайомлення позивача до початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з наказом про її проведення, відомостями про дату її початку та місце проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України при вирішенні спорів цієї категорії була неодноразово викладена, зокрема, у постановах від 27 січня 2015 року у справі № 21-425а14 та від 16 лютого 2016 року у справі № 826/12651/14.

Також, вирішуючи спірне питання колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За змістом п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України, у вказаній редакції, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Відповідно до абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

За визначенням пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Враховуючи наведені нормативні положення, колегія суддів зазначає, що основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній форм.

З цього слідує висновок, що прощена (анульована) сума заборгованості може вважатися доходом боржника лише у випадку фактичного отримання боржником такої суми.

Разом з цим, як вірно встановлено судом першої інстанції, при проведенні оскаржуваної перевірки відповідач не з'ясовував, що саме за сума заборгованості була анульована АТ «Укрсоцбанк», її структуру, що свідчить про неповне з'ясування відповідачем обставин наявності підстав для нарахування оскаржуваних податкових зобов'язань та про протиправність спірного податкового повідомлення - рішення.

За викладених обставин у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 000160703 від 03.06.2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець