Справа № 820/298/17
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 р.Справа № 820/298/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

в присутності:

представника позивача Шрамко І.С.

представника відповідача Макарущенко О.А.

представника відповідача Гундар Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Бріг" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2017р. по справі № 820/298/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Бріг"

до Головного управління ДФС України у Харківській області

про скасування індивідуальної податкової консультації,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Бріг", звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування індивідуальної податкової консультації, наданої Товариству з обмеженою відповідальністю фірма "Бріг" () №5875/10/20-40-14-05-15 від 24.10.2016.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2017 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тими ж аргументами, що й вимоги позовної заяви.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, посилаючись на доводи та обгрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представники відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Бріг" (далі - ТОВ фірма "Бріг") зареєстрована як юридична особа, перебуває на податковому обліку як платник податків.

04.10.2016 ТОВ фірма "Бріг" звернулась до ГУДФС у Харківській області з інформаційним запитом №142 (а.с.11). Відповідно до змісту вказаного запиту позивачем зазначено про те, що він є великим платником податків, має річний дохід, визначений за правилами бухгалтерського обліку, який перевищує 50 мільйонів гривень. Також зазначено про те, що наприкінці 2015 року ТОВ фірма "БРІГ" уклало з компанією "Вгіg USA LLC" (США) договір безповоротної консигнації, очікуваний дохід за яким перевищуватиме 5 мільйонів гривень. При цьому, компанія "Вгіg USA LLC" не є пов'язаною особою відносно ТОВ фірми "Бріг".

З огляду на викладене, позивач просив надати індивідуальну податкову консультацію, роз'яснивши, чи виникає у ТОВ фірми "Бріг" обов'язок подати звіт про контрольовані операції за 2016 рік, відповідно до абзацу четвертого підпункту 39.2.1.3 підпункту 39.2.1 пункту 39.1 статті 39 Податкового кодексу України, у зв'язку з укладенням та виконанням договору безповоротної консигнації.

24.10.2016 на інформаційний запит позивача ГУ ДФС у Харківській області листом № 5875/10/20-40-14-05-15 (а.с.8-10) надано індивідуальну податкову консультацію, в якій зазначено, що нормативне врегулювання порушеного позивачем питання, а також аналіз необхідних умов визначених пп. 39.2.1.7 п. 39.2 ст. 39 ПК України та приписи ПК України стосовно визначення "пов'язаних осіб". Крім того, у податковій консультації податковий орган зазначив, що при наявності у суб'єкта господарювання господарських операцій, які проведені ним за будь-якими укладеними договорами (в тому числі за договорами консигнації) та підпадають під вищезазначені критерії, такі операції мають бути визнані як контрольовані та відповідно до п.п.39.4.2 - 39.4 ст.39 ПК України платник податків зобов'язаний подавати Звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним. При цьому, при здійснені господарських операцій за договором консигнаціїї, контрольовані операції проведені підприємством повинні відображатись у Звіті про контрольовані операції за датою переходу прав власності на товари або датою складання акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який витверджує виконання робіт або послуг. Зазначене обумовлене умовами типового договору консигнації, а саме - за консигнантом зберігається право ясності на товар до його реалізації покупцю. Крім того, повідомлено позивачу, що відповідно до п.39.6.1 п.39.6 ст. 39 ПК України, великий платник податків має право звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, із заявою про попереднє узгодження цін у контрольованих операціях. За даною процедурою узгоджуються критерії для визначення умов, що і повідають принципу «витягнутої руки», для деяких майбутніх контрольованих операцій на обмежений строк на підставі договору. Порядок попереднього узгодження цін у контрольованих операціях, за результатами якого укладаються договори, що мають односторонній, двосторонній та багатосторонній характер, для цілей трансфертного ціноутворення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2015 № 504.

Не погодившись із правомірністю наданої контролюючим органом податкової консультації, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надана відповідачем податкова консультація містить відповіді на усі поставлені у запиті запитання, є обґрунтованою, а томі підстави для її скасування відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пп.14.1.172 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно п. 52.1 ст. 52 ПК України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (п. 52.2 ст. 52 ПК України).

Таким чином, законодавець надав право (а не обов'язок) платникові використовувати під час здійснення діяльності індивідуальну податкову консультацію.

У відповідності до п. 53.3 ст. 52 ПК України, за вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов'язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Відповідно до п. 52.4 ст. 52 ПК України, консультації, крім узагальнюючих, надаються: в усній формі - контролюючими органами; у письмовій або електронній формі - контролюючими органами в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональними територіальними органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, та підлягають обов'язковому розміщенню на сайті контролюючого органу, який надав консультацію, протягом 10 календарних днів після дня їх надання без зазначення найменування (прізвища, ім'я, по батькові) платника податків та його податкової адреси.

Згідно п. 52.5 ст. 52 ПК України, контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що податкова консультація надається платнику податків для правильності застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності, має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надана така консультація. При цьому, надаючи податкову консультацію, контролюючий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз'яснення конкретному платнику податків по конкретній нормі закону.

При цьому у п. 52.6 ст. 52 ПК України визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, проводить періодичне узагальнення податкових консультацій, які стосуються значної кількості платників податків або значної суми податкових зобов'язань, та затверджує наказом узагальнюючі податкові консультації, які підлягають оприлюдненню, у тому числі за допомогою Інтернет - ресурсів.

Під "узагальнюючою письмовою податковою консультацією" розуміється оприлюднення позиції контролюючого органу, що склалася за результатами узагальнення податкових консультацій, наданих платникам податків (пп. 14.1.173 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно п. 53.1 ст. 53 ПК України, не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Відповідно до п. 53.3 ст.53 ПК України, платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору. Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

З аналізу вищезазначених норм ПК України можна зробити висновок, що податкові консультації не мають сили правового акта, фактично є позицією податкового органу щодо того, як повинна застосовуватися норма права, а тому не можуть вступати в конкуренцію з іншими рішеннями (нормативно-правовими актами чи правовими актами індивідуальної дії) суб'єкта владних повноважень, оскільки за юридичною природою є відмінними від останніх. Така форма оприлюднення офіційного розуміння окремих положень законодавства, що регулює податкові правовідносини, не породжує для відповідних суб'єктів настання будь-яких юридичних наслідків, не впливає на їхні права та обов'язки, а також не є обов'язковою для виконання. А підставою для визнання податкової консультації недійсною може бути лише її суперечність правовим нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого адміністративного суду від 04.12.2013, від 10.02.2015, від 29.09.2016, від 01.02.2017 у справах №К/9991/58704/12, №К/800/61777/14, №К/800051331/15, №К/9991/56935/12, відповідно.

Також, відповідно до положень п. 39.2 ст. 39 ПК України, для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими операціями є: а) господарські операції, що впливають на об'єкт оподаткування сторін (сторони) таких операцій, що здійснюються платниками податків з пов'язаними особами - нерезидентами; б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу товарів через комісіонерів - нерезидентів.

Згідно п.п.39.2.1.7 п. 39.2 ст. 39 ПК України, Господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 - 39.2.1.3 і 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 цього пункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови: річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік; обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Відповідно до п.п.39.4.2 п. 39.4 ст.39 ПК України, платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 5 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Форма звіту про контрольовані операції встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Судовим розглядом встановлено, що в інформаційному запиті від 04.10.2016 №142, який направлено Головному управлінню ДФС у Харківській області, позивачем сформульовано питання про те, чи виникає у позивача обов'язкок подати звіт про контрольовані операції за 2016 рік, у зв'язку з укладанням та виконанням договору безповоротної консигнації.

При цьому, вказаний запит позивача про надання індивідуальної податкової консультації не містить чіткого визначення обсягів господарської операції за договором консигнації стосовно врегулювання якої необхідне застосування конкретної норми права, а саме: абз. 4 п. 39.2.1.3 пп. 39.2.1 п. 39.1 ст. 39 ПК України.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано доводами апеляційної скарги, виходячи із змісту запиту позивача та характеру сформульованого у ньому питання, Головним управлінням ДФС у Харківській області було надано позивачу консультацію від 24.10.2016 № 5875/10/20-40-14-05-15, у якій роз'яснено норми податкового законодавства щодо того, які саме операції є контрольованими; які критерії визначають пов'язаність осіб, що й обумовлює необхідність подання платником до податкового органу звіту про контрольовані операції.

Одночасно, відсутність у запиті поряд з викладенням фактичних обставин, відомостей про обсяг господарської операції платника податків з вказаним контрагентом обумовлює надання відповідачем податкової консультації з можливим варіантом наявності у позивача обов'язку подавати звіт, за наявністю у позивача господарських операцій, що проведені ним за будь - якими укладеними договорами (в тому числі за договором консигнації), які підпадають під визначення ПК України критерії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що безпідставним є посилання позивача на те, що при направленні інформаційного запиту фактично позивач запитував, чи відноситься правовідносини за договором консигнації, до продажу товарів через комісіонерів - нерезидентів для цілей визнання обов'язку подавати звіт про контрольовані операції, через що вважає вказану консультацію такою, що не дає відповіді по суті запитуваних обставин, оскільки виходячи із змісту інформаційного запиту, позивач не запитував про роз'яснення вказаних обставин, тому на це питання податковим органом надано опосередковану відповідь, через аналіз відповідних положень ПК України, які регулюють спірні правовідносини.

Отже, надана відповідачем податкова консультація не суперечать нормам або змісту відповідного зобов'язання, у даному випадку щодо подання звіту про контрольовані операції.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони повністю ідентичні доводам позову, яким судом першої інстанції, з урахуванням матеріалів та обставин справи, було надано належну правову оцінку.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Бріг" та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Бріг" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2017р. по справі № 820/298/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Бершов Г.Є. Ральченко І.М.
Повний текст ухвали виготовлений 18.04.2017 р.