Справа № 308/13681/16-а
Суддя: Дергачова Н. В.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора ВПОДДЗ батальйону № 3 УПП у м. Львові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправним і скасування рішення субєкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із адміністративним позовом до Інспектора ВПОДДЗ батальйону № 3 УПП у м. Львові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправним і скасування рішення субєкта владних повноважень.

В позові ОСОБА_1 зазначає, що постановою інспектора ВПОДДЗ батальйону № 3 УПП у м. Львові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 26.12.2016 року серії АР № 557721 його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 26.12.2016 року о 17 год. 45 хв., на 541 м., + 300 м автодороги Київ-Чоп М-06 позивач перетнув лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 виїхав на смугу зустрічного руху та рухався по ній, чим порушив ПДР.

Позивач вважає, що дана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом повідомлений належним чином, проте ним на адресу суду була подана заява про можливість розгляду справи без його участі.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. 20.02.2017 року представником відповідача на адресу суду були подані письмові заперечення.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 557721 від 26.12.2016 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В даній постанові зазначено, що 26.12.2016 року о 17 год. 45 хв., на автодорозі Київ-Чоп, М-06, 541 км + 300 м, гр. ОСОБА_1 перетнув лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 виїхав на смугу зустрічного руху та рухався по ній, чим порушив ПДР.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову уповноваженого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до вимог ст. 122 ч.2 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Позивач ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, та зазначив, що обгін великогабаритного автопоїзду ним було розпочато ще до початку горизонтальної дорожньої розмітки 1.1., яка тим більше не була видимою, а закінчив даний маневр вже після початку такої розмітки.

Та крім того, ОСОБА_1 зазначив, що транспортний засіб, який він обігнав рухався зі швидкістю менше 30 км/год.

Згідно п. 1.30 розділу 34 правил дорожнього руху за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

У протоколі ж серії АР № 557721 відносно ОСОБА_1 про вчинення ним правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП зазначено, що гр. ОСОБА_1 перетнув лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 виїхав на смугу зустрічного руху та рухався по ній, а як зазначено у правилах дорожнього руху горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин в їх сукупності.

Стаття 62 Конституції України визначає, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов'язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

У запереченнях поданих представником Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, ОСОБА_3, жодних пояснень щодо фактів вкладених в адміністративному позові ОСОБА_1 щодо того, де саме особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, було розпочато обгін, та з якою швидкістю рухався автомобіль, який обігнав ОСОБА_1 не було зазначено.

Як встановлено з матеріалів справи, при винесенні постанови інспектор не дав належної оцінки і не вжив всіх заходів для всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення, не прийняв до уваги усі пояснення водія ОСОБА_1 щодо відсутності його вини у вчиненні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 69 - 71, 160 - 163, 167, 171-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 289, 293 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора ВПОДДЗ батальйону « у УПП у м. Львові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 26.12.2016 року серії АР № 557721 за якою було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.В. Дергачова