Справа № 818/311/17
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 р. Справа №818/311/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гелета С.М.,

за участю секретаря судового засідання Мороз Т.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Сумській області про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1І.) звернулась до суду з позовом до Управління Держпраці у Сумській області (далі відповідач, ) і згідно уточнених позовних вимог (а.с. 97-102), просить стягнути з відповідача середній заробіток у зв'язку із затримкою проведення розрахунку при звільненні за період з 11.06.2016р. по день фактичного розрахунку 15.03.2017р. в сумі 36191,20 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати за період з 11.06..2016р. по день фактичного розрахунку 15.03.2017р. у розмірі 1477,64 грн., а також 5000 грн. моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що постановами Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 року по справі №818/3572/15, від 15.04.2016р. по справі №818/241/16, а також від 28.10.2016р. по справі №818/776/16 на її користь були стягнуті грошові кошти.

Дані суми стягнення стосуються виплати позивачу сум, що підлягали перерахуванню на її рахунок в день звільненні 05.02.2016р. Постанова в частині стягнення грошових коштів по постановам суду від 23.11.2015 року по справі №818/3572/15, від 15.04.2016р. по справі №818/241/16 була частково виконана відповідачем 10.06.2016р. Остаточний розрахунок було виконано відповідачем 12.12.2016р. Позивач вважає, що відповідач має сплатити середню заробітну плату за час затримки повного розрахунку при звільнення в частині виплати середньомісячної заробітної плати за період з 11.06.2016р. по 12.12.2016р. (127 днів), оскільки 12.12.2016р. позивачу було перераховано грошові кошти в сумі 6037,67грн., зокрема 1669,58 грн. відповідно до постанови суду №818/3572/15 та 4368,09 грн. відповідно до постанови суду №818/241/16.

Також позивач зазначає, що відповідачем було 15.03.2017р. перераховані грошові кошти в сумі 930,64грн. згідно постанови суду від 28.10.2016р. по справі №818/776/16 і ці кошти повязані із недоплаченою частиною середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Враховуючи те, що з 11.06.2016р. по 15.03.2017р. відповідач не перерахував кошти, сума середнього заробітку у зв'язку із затримкою проведення розрахунку при звільненні становить 36191,20 грн., із розрахунку 190 робочих днів та сумою середнього заробітку в розмірі 190,48 грн.

В зв'язку із несвоєчасною виплатою грошових коштів, за період з 11.06.2016р. по 15.03.2017р. позивач зазначає, що відповідач повинен сплатити компенсацію втрати частини доходу. через несвоєчасну виплату коштів станом на 12.12.2016р., а також 15.03.2017р.

Представник відповідача проти позову заперечувала, у письмовому відзиві просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову. Зазначала, що повний розрахунок із позивачем було проведено 10.06.2016р., що підтверджено судовим рішенням від 28.10.2016р. по справі №818/776/16. Таким чином, на даний час відсутні підстави для застосування норм ст.ст.116,117 КЗпП України, оскільки виплачені кошти 12.12.2016р. та 15.03.2017р. не є заробітною платою позивача і не належали до виплати станом на 05.02.2016р. Крім того, зазначала, що позивачем нараховуються суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на вже нараховані та виплачені суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Крім того, при розрахунку компенсації втрати частини доходу. через несвоєчасну виплату коштів позивачем нараховуються також не на основну суму виплати, а включаються суми стягнутої судом компенсації втрати частини доходу через несвоєчасну виплату коштів, тому сума компенсації, яку вимагає стягнути позивач не є обґрунтованою та суперечить вимогам закону.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 у справі № 818/3572/15 ОСОБА_1 поновлена на посаді завідувача сектору юридично-правової роботи, персоналу та запобігання корупції Територіального управління Держгірпромнагляду України в Сумській області. На користь ОСОБА_1 стягнуто з ТУ Держгірпромнагляду України в Сумській області середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 5394 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 2562,15 грн., 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В частині поновлення на посаді та виплати середньої заробітної плати за один місяць в сумі 2899,19 грн. допущено негайне виконання постанови. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2016 постанова суду першої інстанції залишена без змін. Позивача поновлено на посаді 05.02.2016р., і наказом ТУ Держгірпромнагляду у Сумській області від 05.02.2016 позивача звільнено за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, але розрахунок в день звільнення проведено не було. Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2016 у справі № 818/241/16 частково задоволено позов ОСОБА_1 до ТУ Держгірпромнагляду у Сумській області. Стягнуто на користь позивачки частину надбавки за високі досягнення у праці та виконання важливої роботи за вересень 2015 року в сумі 773,96 грн., частину індексації за вересень 2015 року у розмірі 244,85 грн., середню заробітну плату за затримку виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 в частині поновлення на посаді за період з 23.11.2015 до 05.02.2016 в розмірі 9523,98 грн., вихідну допомогу при звільненні у розмірі 11857,65 грн. Постанова набрала законної сили 01.06.2016р.

Фактично повний розрахунок з позивачкою щодо належних станом на 05.02.2016р. до виплати сум проведено відповідачем 10.06.2016р., що було предметом розгляду справи №818/776/16 та підтверджується постановою суду від 28.10.2016р. по справі №818/776/16, яка набрала законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При розгляді справи №818/776/16 судом було також встановлено, що відповідачем при проведенні остаточного розрахунку нараховано та виплачено позивачу середній заробіток в зв'язку з затримкою проведення розрахунку за період з 06.02.2016 р. по 10.06.2016р. в сумі 15557,4 грн., але сума відповідачем розрахована була невірно (в меншому розмірі), в зв'язку із чим судом в межах даної справи було стягнуто середню заробітну плату за час затримки розрахунку за період з 06.02.2016 по 10.06.2016. в сумі 861,66 грн., а також було стягнуто компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати за період з 20 січня 2016 року по 10 червня 2016 року в сумі 65,25 грн., за період з 05 лютого 2016 року по 10 червня 2016 року в сумі 3,73 грн. Суми, які були стягнуті судом по справі №818/776/16 фактично були перераховані позивачу 15.032017р., що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Стосовно заявленої ОСОБА_1 до стягнення з відповідача суми середнього заробітку в зв'язку з затримкою проведення розрахунку за період з 11.06.2016р. по 15.03.2017р., суд зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи та пояснень позивача, 12.12.2016р. на рахунок позивача були перераховані грошові кошти в сумі 6037,67грн., яка складається із суми 1669,58 грн. відповідно до постанови суду №818/3572/15 та 4368,09 грн. відповідно до постанови суду №818/241/16.

В судому засіданні представник відповідача зазначила, що дані суми податку на доходи позивача, які ОСОБА_1 отримала по судовим рішенням по справі № 818/3572/15 та №818/241/16, і які були перераховані не відповідачем, а органом державної казначейської служби під час виконання судового рішення в порядку безспірного списання грошових сум.

Відповідно до ст. 117 ч. 1 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В даному випадку, відповідачем було проведено повний розрахунок із ОСОБА_1 10.06.2016р. по судовим рішенням щодо стягнення коштів по справі № 818/3572/15 та №818/241/16, що підтверджено матеріалами справи та висновком суду, викладеного в постанові від 28.10.2016р. по справі №818/776/16, яка набрала законної сили. Перерахування органом казначейства суми податку з доходів фізичних осіб додаткової 6037,67грн. не є тією сумою, за виплату якої настає відповідальність, що передбачена ст. 117 КЗпП України.

Стосовно посилання позивача на те, що відповідач зобовязаний сплатити середню заробітну плату за час затримки повного розрахунку при звільнення в частині виплати не в повному розмірі станом на 10.06.2016р. суми 16419,06грн., а перерахування коштів в сумі 15557,40 грн., суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що на день звільнення позивача 05.02.2016р. відповідач не в повному обсязі здійснив всі належні виплати ОСОБА_1 Враховуючи те, що такі суми були виплачені лише станом на 10.06.2016р., відповідачем самостійно було нараховано середню заробітну плату за час затримки повного розрахунку при звільнення за період з 05.02.2016р. по 10.06.2016р. в сумі 15557,40 грн. В подальшому, постановою суду від 28.10.2016р. по справі №818/776/16 було встановлено, що дана сума невірно розрахована відповідачем, тому суд стягнув різницю між вірною сумою середнього заробітку, яку повинна отримати позивач станом на 10.06.2016р. (16419,06грн.) та самостійно нарахованою та виплаченою сумою відповідачем (15557,40грн.), в дана сума стягнення становила 861,66 грн.

Відповідачем суму 861,66 грн. по судовому рішенню від 28.10.2016р. по справі №818/776/16 було виплачено ОСОБА_1 15.03.2017р.

Статтею 236 КЗпП України встановлено обов'язок власника або уповноваженого ним органу виконання виплатити працівнику середній заробіток за час затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого. Діючим законодавством України не встановлено обов'язку виплати середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення в частині виплати належних працівникові сум, в тому силі і присудженої судом середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, не передбачено обовязку для відповідача сплачувати середній заробіток на стягнуту в судовому порядку недосплаченої частини суму середньої заробітної плати за час затримки повного розрахунку при звільненні.

Таким чином вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за недосплачену станом на 10.06.2016р. частини середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 861,66 грн. не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

Стосовно виплати позивачу суми компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, суд дані вимоги задовольняє частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. ст. 1,2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 3 закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427 компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги (далі - споживчі ціни) за цей період зріс більш як на один відсоток.

Відповідно до п. 3 Положення сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1.

Матеріалами справи підтверджується, що на користь позивача станом на 12.12.2016р. була перерахована сума 6037,67 грн., а станом на 15.03.2016р. сума 930,64 грн.

Суд не погоджується із розрахунками позивача відносно того, що сума компенсації враховує суми, стягнуті в судовому порядку і які в своїй структурі повинні включати суму стягнутої компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку із порушенням термінів їх виплати по судовому рішенню по справі №818/776/16, оскільки позивачем нараховується сума компенсації на стягнуту судом суму компенсації.

В даному випадку, суд погоджується із розрахунком відповідача відносно суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку із порушенням термінів їх виплати (а.с. 94), яка включає в себе виключно суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що була стягнута судом в межах справи №818/776/16 і становить 861,66грн.

Таким чином, враховуючи отримання доходу позивачем 12.12.2016р. та 15.03.2017р., підлягає стягненню з відповідача компенсація втрати частини доходу (6037,67 грн.*6,1% величини приросту споживчих цін) за період з 10.06.2016р. по грудень 2016р. в сумі 368,30 грн., і підлягає стягненню сума компенсації витрати частини доходу (861,66грн.*9,3% величина приросту споживчих цін) за період з 10.06.2016р. по березень 2017р. в сумі 80,13 грн.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000грн., суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі - Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачем в ході розгляду справи не зазначено, в чому безпосередньо полягає ця шкода, з яких міркувань виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

З огляду на викладене, вимоги заявника в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Стосовно посилання позивача на судові рішення прийняті Верховним судом України, суд зазначає, що зазначеним рішеннями підтверджено обовязок роботодавця у відповідності до ст.117 КЗпП України сплатити працівнику суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в строк, встановлений ст.116 КЗпП України. В даному випадку, дані рішення не відносяться до суті даного спору та заявлених вимог позивача. Матеріалами справи, зокрема, судовим рішенням по справі №818/766/16 встановлено та підтверджено, що повний розрахунок із позивачем, в т.ч. і по судовим рішенням по справам №818/3572/15 та по справі №818/241/16, було здійснено станом на 10.06.2016р. Позивач згідно уточнених позовних вимог заявила до стягнення суму, що включає нарахування нею середнього заробітку на суму нарахованої та сплаченої суми середнього заробітку, що не узгоджується із вимогами ст.ст.116,117 КЗпП України.

Враховуючи викладене, стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає компенсація втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати за період з 10.06.2016р. по 15.03.20147р. в загальній сумі 448,43 грн. Позовні вимоги в іншій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Сумській області про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Управління Держпраці в Сумській області (м.Суми, вул..Горького, 28б,і.к. 39857622) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, і.к. НОМЕР_1) компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 448,43 грн.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 14.04.2017р.

Суддя С.М. Гелета