Справа № 673/1032/16-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 673/1032/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Дворнін О.С.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

06 квітня 2017 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Деражнянської міської ради Деражнянського району Хмельницької області про визнання протиправним і скасування рішення міської ради та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

у серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Деражнянського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Деражнянської міської ради Деражнянського району Хмельницької області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 06.07.2016 року № 7 в частині відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов'язання повторно розглянути питання щодо його надання.

Постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в зв'язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали повністю. Відповідач, будучи належно повідомленим про час і місце судового засідання, повноважного представника до суду не направив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, з 24.02.2014 року позивач є власником нежитлового приміщення, розташованого на частині земельної ділянки площею 1,18 га за адресою АДРЕСА_1.

У зв'язку з чим, 03.06.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Деражнянської міської ради Деражнянського району Хмельницької області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо надання йому земельної ділянки розміром 0,12 га., розташованої по АДРЕСА_1, у приватну власність для ведення особистого селянського господарства зі зміною цільового призначення із земель промисловості у землі сільськогосподарського призначення. Свою заяву мотивував тим, що у нього виникло право на отримання у власність земельної ділянки, на якій знаходиться належний йому на праві власності об'єкт нерухомості.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що нежитлове приміщення, яке належить позивачу, розташоване на частині земельної ділянки, площею 1,18 га, яка перебувала у постійному користуванні "Міжгосподарської пересувної механізованої колони - 43 м. Деражня" та використовувалась для обслуговування "виробничої бази", що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею від 1993 року серії ХМ № 13.

За результатами наданих матеріалів 06.07.2016 року відповідачем винесено рішення № 7, яким ОСОБА_2 відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки, у зв'язку з тим, що вона розташована на землях промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, а зміну цільового призначення такої ділянки Генеральним планом м. Деражня не передбачено.

Не погодившись з такою відмовою відповідача, ОСОБА_2 звернувся за захистом своїх прав до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що Деражнянська міська рада Деражнянського району Хмельницької області при прийнятті оскаржуваного рішення діяла відповідно до вимог чинного законодавства та будь-яких порушень не допустила.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

У відповідності до ст. 12 ЗК України, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Частиною 1 ст.116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Положеннями чч. 6, 7 ст. 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.12 Перехідних положень ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Таким чином, земельне законодавство України містить вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки. Така відмова повинна бути мотивованою та обґрунтованою.

За змістом ч.5 ст. 20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Невід'ємною частиною генерального плану населеного пункту є план земельно-господарського устрою цього населеного пункту. У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" вимоги містобудівної документації є обов'язковими для виконання всіма суб'єктами містобудування.

Пунктом 7 статті 118 ЗК України встановлено, що невідповідність земельної ділянки генеральному плану міста є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У відповідності до ч.9 ст. 17 Закону зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п'ять років.

Такі зміни вносяться органом місцевого самоврядування, який затверджував генеральний план населеного пункту. Питання про дострокове внесення змін до генерального плану населеного пункту може порушуватися за результатами містобудівного моніторингу перед відповідною сільською, селищною, міською радою відповідною місцевою державною адміністрацією.

Так, судом було встановлено, що зміни до генерального плану міста востаннє вносилися відповідачем 03.08.2015 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Деражнянська міська рада Деражнянського району Хмельницької області, ухвалюючи спірне рішення про відмову у наданні згоди позивачу на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки, діяла у межах наданих їй повноважень та з урахуванням діючого законодавства, оскільки невідповідність земельної ділянки генеральному плану міста Деражня є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Крім того, у складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану, що передбачено п. 1 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об'єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об'єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.

Таким чином, для застосування заборони, передбаченої цією нормою статті, обов'язковою є наявність плану зонування та/або детального плану відповідної території, на відповідність яким має перевірятися цільове призначення земельної ділянки.

Так, рішенням Деражнянської міської ради Деражнянського району Хмельницької області від 22.04.2016 року №1 було затверджено план зонування території м. Деражня.

Земельна ділянка, площею 0,12 га, що знаходиться по АДРЕСА_1, на момент прийняття оскаржуваного рішення та розгляду справи судом належить до земель промисловості. У відповідності до частини 1 статті 65 Земельного кодексу України землями промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення визнаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для здійснення відповідної діяльності.

Колегією суддів встановлено, що зміна цільового призначення земельної ділянки, стосовно якої ОСОБА_2 має намір отримати згоду на розробку проекту землеустрою, не відповідає містобудівній документації міста Деражня.

Враховуючи всі викладені обставини колегія суддів приходить до висновку, що рішення Деражнянської міської ради Деражнянського району Хмельницької області від 06.07.2016 року №7 є вмотивованим та прийнятим у відповідності до норм діючого законодавства України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 11 квітня 2017 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Боровицький О. А.