Справа № 191/5694/16-а
Суддя: Прижигалінська Т. В.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/5694/16-а
Провадження № 2-а/191/43/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Каліневич Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової допомоги як учаснику бойових дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 20.12.2016 року звернувся до суду з позовом до Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової допомоги як учаснику бойових дій, обґрунтовуючи свої вимоги тим, з він має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серія АА №094984, виданого 12 червня 2015 року Синельниківським ОМВК Дніпропетровської області, яке надає йому право на пільги, вставлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Але, всупереч вимогам закону та п. 3 ст. 22 ОСОБА_2 України, щорічна одноразова грошова допомога на оздоровлення у 2016 році виплачувалась не в повному обсязі. Він має статус учасника бойових дій, наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на щорічну разову допомогу до 5 травня в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком як учасник бойових дій. Так, 03. 06. 2016 року відповідачем перераховано на його картковий рахунок соціальну допомогу у розмірі 920 грн. 00 коп., про що КБ «ПриватБанк» на його номер мобільного телефону направлено смс повідомлення про надходження коштів. Вчасно звернутись до суду не міг, так як з 14.03.2016 року перебував на тривалому лікарняному, під час якого встановлено 3 групу інвалідності та проведено лікування з 17.10.2016 року по 28.10.2016 року у відділенні хірургічного лікування ішемічної хвороби серця Інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова, де 21.10.2016 року проведено операцію.

Просить визнати протиправними дії відповідача під час проведення у 2016 році виплати одноразової щорічної допомоги до 5 травня по ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту»; стягнути з відповідача на його користь одноразову щорічну допомогу до 5 травня в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком за 2016 рік з урахуванням раніше сплачених сум.

Позивач ОСОБА_1 до початку судового розгляду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

До початку судового розгляду представник відповідача надав письмові заперечення, згідно яких з позовними вимогами не згоден.

Відповідно до ст.183-2 КАС України суд розглянув справу у скороченому провадженні.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 12 червня 2015 року Синельниківським ОМВК Дніпропетровської області ОСОБА_1 видано посвідчення серії АА № 094984, яке надає йому право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

З заперечень відповідача вбачається, що Постановою КМУ від 02.03.2016 року № 141 встановлено розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій 920.00 грн., яка була виплачена позивачу, що не заперечується відповідачем.

Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Дані зміни внесено до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на підставі п. 20 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих» від 28. 12. 2007 року №107-VI, який, згідно з рішенням ОСОБА_3 Суду №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано неконституційним.

Пунктом 6 рішення ОСОБА_3 Суду №10-рп/2008 від 22 .05. 2008 року зазначено, що останнє має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними.

Викладені обставини свідчать про те, що положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення ОСОБА_3 Судом України цього Рішення, тобто з 22.05.2008 року.

Відповідно, з 22. 05. 2008 року відновлено попередню дію положення ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка закріплює, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII, яким розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно якого норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування. Водночас Кабінет Міністрів України у п. п. 2 п. 1 Постанови № 141 від 02. 03. 2016 року установив, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань» учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн., тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною п'ятою статті 12 цього Закону.

Але суд не вбачає правових підстав для застосування до даних правовідносин вищевказаної постанови КМУ № 141 від 02.03.2016 року та Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII, яким розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно якого норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з огляду на наступне.

Згідно ч.3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачає, що нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними.

На час виникнення підстави для виплати ОСОБА_1, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон України № 3551-XII і Постанова Кабінету Міністрів України №141, яку не можна вважати дійсною згідно ч.3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», так як вона суттєво обмежує права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом та суперечить ОСОБА_2 України.

Крім того, аналіз зазначених нормативних актів вказує, що на час виникнення спірних відносин проаналізовані нормативні акти по різному регулювали питання виплати грошової допомоги до 5 травня, тому з огляду на ієрархію нормативних актів, застосуванню підлягає ОСОБА_2 України.

Статтею 8 ОСОБА_2 України визначено, що в Україні визнається та діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадяни безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Відповідно до ст. 22 ОСОБА_2 України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Тим більше, керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 КАС загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році підлягає застосовуванню не Постанова КМУ № 141, а Закон України № 3551-XII, який має вищу юридичну силу, частина п'ята статті 12 якого передбачає виплату цієї допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Такі висновки містяться в Постанові судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України по справі № 21-6508а15 від 10. 02. 2016 року, які відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України, а також є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Конституційний суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист і сформував правову позицію, що визначена пункті 7.1 в рішення № 10рп /2008 від 22 травня 2008 року: «Однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх : скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів». Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 ОСОБА_2 України, ОСОБА_3 Суд України дав у Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, згідно з яким «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». При цьому ОСОБА_3 Суд України зазначив, що «загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена».

Отже, визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_3 Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що бездіяльність відповідача по справі допущена у спосіб, який не відповідає статті 22 ОСОБА_2 України та частині п'ятій статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка закріплює, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта ОСОБА_2 України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Суд не враховує заперечення відповідача, що необхідно застосовувати редакцію статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», після внесення змін законом від 28 грудня 2014 року № 79-VIII та постанову КМУ від 02.03.2016 року № 141, якою встановлений розмір щомісячної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій 920,00 грн., так як постанова КМУ не визнана неконституційною, а тому є дійсною.

Оскільки рішення Конституційного суду №10-рп/2008 від 22 .05. 2008 року має преюдиціальне значення, а також не встановлено будь-яких обмежень для його застосування до подібних правовідносин у майбутньому.

Жодними нормами закону не передбачено необхідності повторного визнання неконституційними норми закону від 27.12.2017 року № 79 VIII в частині розділу VI Бюджетного кодексу України, який доповнено п. 26 в частині положення ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, судом встановлено, що Відповідачем не доведено правомірності визначеного розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій в розмірі який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України, а доводи, надані відповідачем не можна взяти до уваги, адже вони суперечать ОСОБА_2 України та чинному законодавству і є його неправильним трактуванням.

Отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 19, 22 ОСОБА_2 України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст. 9, 11, 86, 94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати бездіяльність Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо виплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі меншому, ніж встановлено статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту населення» за 2016 рік, протиправною.

Зобовязати Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_4