Справа № 308/8967/16а
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року № 876/328/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання призначення пенсії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 31.08.2016 звернулася в суд з адміністративним позовом до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, в якому просила визнати протиправними дії та скасувати протокольне рішення № 34 від 03 серпня 2016 року Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області здійснити призначення пенсії ОСОБА_1 згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи, починаючи з 15 липня 2016 року.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії та скасовано протокольне рішення № 34 від 03 серпня 2016 року Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Зобов'язано Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області здійснити призначення пенсії ОСОБА_1 згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи, починаючи з 15 липня 2016 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що навчання в технікумі не зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, оскільки незважаючи на те, що цей заклад відносився до вищих навчальних закладів, він не належав до тих, після навчання в яких особа може працювати в органах прокуратури.

Також, щодо рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22.12.2014 у справі № 308/15535/14-ц, апелянт вказує, що резолютивна частина цього рішення не містить зобов'язального характеру щодо зарахування органами Пенсійного фонду України періоду половини строку навчання у Київському технікумі готельного господарства на денній формі навчання факультету «Правознавства» та період роботи на посаді секретаря Бершадського та Жмеринського районних судів Вінницької області, що дає право на вислугу років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Окрім цього, зазначає, що згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 передбачено, що з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, які набули право на призначення пенсії відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України, «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Таким чином, з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах визначених вищенаведеними законами не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно записів у трудовій книжці серії БТ-ІІ № 0184329 позивач працює в органах прокуратури з 11.07.2000, з 14.01.2016 на посаді начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури області.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 5 січня 2015 року, встановлено факт, що період половини строку навчання ОСОБА_1 у вищому навчальному закладі Київському технікумі готельного господарства на денній формі навчання факультету «Правознавство» з 01.09.1987 по 01.07.1989, що становить 11 місяців, та період роботи на посаді секретаря Бершадського та Жмеринського районних судів Вінницької області з 23.08.1989 по 20.03.1995 , що складає 5 років 6 місяців 27 дні, відноситься до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991.

Суд першої інстанції врахував вказане вище рішення суду про встановлення юридичного факту і встановив, що станом на 15.07.2016, загальний стаж роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури складав 22 роки 6 місяців 3 дні, у тому числі 16 років 6 днів на посаді прокурора.

15.07.2016 ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Згідно вкладки № 50 до протоколу № 34 від 03.08.2016 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи за вислугу років, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а також відсутністю норм щодо права на призначення спеціальних пенсій.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновок відповідача про відсутність у позивача необхідного стажу роботи за вислугу років, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» є невірним. Також невірним є посилання відповідача на відсутність норм щодо права на призначення спеціальних пенсій.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статтею 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-XII «Про прокуратуру».

У відповідності до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 % від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включається всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 % місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Дана редакція Закону №1789-ХІІ була чинною на момент призначення позивача на роботу в органах прокуратури України.

На момент звернення позивача до органів Пенсійного фонду, тобто на 15.07.2016, діяла вже інша норма, а саме Закон України №1697-VII, частиною першою статті 86 якого встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: - з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Таким чином, статтею 86 Закону №1697-VII збільшено стаж роботи позивача, що дає йому право на пенсію за вислугу років, у порівнянні зі статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001), і 16 років 6 днів на посаді прокурора явно не вистачає для призначення такої пенсії.

З трудової книжки позивачки видно, що вона з 01.09.1987 по 01.07.1989 навчалась у Київському технікумі готельного господарства на факультеті «Правознавство». Документу про закінчення цього закладу на вимогу суду не представлено.

В період з 23.08.1989 по 20.03.1995 позивач працювала секретарем Бершадського та Жмеринського районних судів Вінницької області.

Законом Української РСР «Про народну освіту» від 28.06.1974, чинного на час навчання позивачки, технікуми (училища) належали до середніх спеціальних навчальних закладів, головним завданням яких була підготовка кваліфікованих фахівців із середньою спеціальною та загальною середньою освітою, які мають необхідні теоретичні знання і практичні навички за спеціальністю (ст. 49,51).

Після набуття чинності Закону України «Про освіту» (з 1991 р.) та Закону України «Про вищу освіту» (з 2002 р.) технікуми та училища віднесені до вищих навчальних закладів 1 рівня акредитації, в яких здійснюється підготовка фахівців за спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста.

Департамент вищої освіти Міністерства розглянув звернення Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 03.03.2011 № 2308 щодо отриманої освіти після закінчення технікумів та училищ за часів існування Радянського Союзу повідомив, що середня спеціальна освіта, здобута за часів Радянського Союзу в технікумах та училищах, прирівнюється відповідно до чинного законодавства до неповної вищої освіти освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста.

У розумінні ч. 5 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ до стажу роботи, що дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років, належить зараховувати половину строку навчання в тих вищих юридичних навчальних закладах, які за змістом, обсягом та рівнем знань забезпечують надання вищої юридичної освіти.

Станом на час закінчення позивачкою Київського технікуму готельного господарства в 1989 році ( тепер - коледж), останній не був вищим навчальним закладом і тим більше не надав позивачці вищу юридичну освіту, половину строку навчанні в якому мало б зараховуватись до прокурорського стажу для пенсії за вислугою років.

На погляд колегії суддів робота позивачки з 23.08.1989 по 20.03.1995 на посаді секретаря Бершадського та Жмеринського районних судів Вінницької області також не підлягає зарахуванню для такого стажу.

Проте, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 5 січня 2015 року, встановлено факт, що період половини строку навчання ОСОБА_1 у вищому навчальному закладі Київському технікумі готельного господарства на денній формі навчання факультету «Правознавство» з 01.09.1987 по 01.07.1989, що становить 11 місяців, та період роботи на посаді секретаря Бершадського та Жмеринського районних судів Вінницької області з 23.08.1989 по 20.03.1995 , що складає 5 років 6 місяців 27 дні, відноситься до стажу роботи, що дає право на пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що вказане рішення суду не зобов'язує управління Пенсійного фонду зарахувати ці періоди роботи позивачки для отримання пенсії за вислугою років.

Щодо самого рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2014 року у справі №308/15535/-Ц, про віднесення половини строку навчання ОСОБА_1 у Київському технікумі готельного господарства на денній формі навчання факультету «Правознавство» з 01.09.1987 по 01.07.1989, що становить 11 місяців, та період роботи на посаді секретаря Бершадського та Жмеринського районних судів Вінницької області з 23.08.1989 по 20.03.1995 , що складає 5 років 6 місяців 27 днів, до стажу роботи, що дає право на пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення юридичного факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2).

Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають (ч. 3).

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4).

Відповідно до ч. 6 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-Х11, яка є чинною на час виникнення спірних відносин до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Отже, вказаною вище нормою визначено, робота, на яких посадах зараховується до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею і встановлення юридичного факту в даному випадку суперечить, як процесуальному (ст. 256 ЦПК України), так і матеріальному праву (ч. 6 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-Х11).

У випадку не зарахування УПФ якогось періоду роботи заявника, то виникають спірні відносини (що в даному випадку і є предметом даного розгляду в порядку адміністративного судочинства) між заявником та УПФ, а не встановлюється юридичний факт в порядку окремого провадження згідно ЦПК України.

Враховуючи наведене, оскільки, позивач звернулася до УПФ 15.07.2016, то відповідно для призначення пенсії їй необхідно було мати 22 роки 6 місяців стажу роботи. Так як у позивача стаж роботи, що зараховується до вислуги років на посадах прокурорів і слідчих прокуратури, що дає право на пенсію лише 16 років 06 днів, то законних підстав для призначення пенсії за вислугу років у відповідача не було.

Суд першої інстанції не врахував вищевказаних обставин та дійшов помилкового висновку щодо задоволення даного позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог з наведених вище мотивів.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198 п. 3, 202 п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області задовольнити.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2016 року у справі №308/8967/16-а скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М.Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Постанова у повному обсязі складена 11.04.2017 року.