Справа № 826/10042/15
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

11 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Літвіної Н.М.,Коротких А.Ю.,

при секретарі Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.10.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» про визнання протиправним та скасування наказу.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.10.2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича № 178/1 від 22 грудня 2014 року в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу з фізичною особою № 349691 від 18 червня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» та ОСОБА_2.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 червня 2014 року між АТ «ЄВРОГАЗБАНК» (далі - Банк) та ОСОБА_2 (далі - Вкладник) було укладено договір банківського вкладу з фізичною особою № 349691, відповідно до умов якого, Банк відкриває Вкладнику депозитний рахунок № НОМЕР_2, на який Вкладник зараховує грошові кошти в розмірі 193 400,00 грн., строком на один місяць під 23 проценти річних.

Відповідно до квитанції № 81745 від 18.06.2014, ОСОБА_2 на вказаний вкладний (депозитний) рахунок були перераховані кошти в розмірі 193 400,00 грн.

Постановою Правління Національного банку України від 16 липня 2014 року № 424 Публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16 липня 2014 року № 57, розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 17 липня 2014 року по 17 жовтня 2014 року та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «ЄВРОГАЗБАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5.

13 жовтня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 111 «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації в АТ «ЄВРОГАЗБАНК», відповідно до якого продовжено строки повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію АТ «ЄВРОГАЗБАНК на один місяць до 17 листопада 2014 року.

Постановою Правління Національного банку України від 17 листопада 2014 року № 725 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» та Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 листопада 2014 року № 121 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» відкликано банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» розпочато процедуру ліквідації Банку строком на один рік з 18 листопада 2014 року по 17 листопада 2015 року. Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію АТ «ЄВРОГАЗБАНК» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 грудня 2014 року № 150 «Про призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «ЄВРОГАЗБАНК»» призначено з 19 грудня 2014 року уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію АТ «ЄВРОГАЗБАНК» провідного юрисконсульта відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Оберемка Романа Анатолійовича.

Відповідач своїм листом повідомив ОСОБА_2 про те, що договір № 349691 банківського вкладу з фізичною особою від 18 червня 2014 року, операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог п. 7 ч. 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Згідно із положеннями статті 2 цього Закону, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем була проведена перевірка банківських операцій, у тому числі і договорів банківських вкладів на предмет їх нікчемності.

Під час перевірки було встановлено, що група осіб (в тому числі і позивач) штучно створювали обов'язок Фонду гарантування щодо відшкодування грошових коштів на загальну суму 4 084 800,00 грн., яке Фонд здійснюватиме за рахунок державних коштів шляхом дроблення одного вкладу на зазначену суму та перерахування таких коштів на 22 окремих рахунки, згідно відкритих депозитних договорів.

За наслідками такої перевірки, враховуючи рішення Виконавчої дирекції Фонду (протокол № 240/1 від 20.11.2014) відповідачем 22.12.2014 було видано наказ № 178/1, яким, зупинено перерахування/виплати за правочинами (транзакціями) згідно переліку, який додається до зазначеного наказу; визнано нікчемними всі правочини (транзакції та операції, договори), згідно переліку, який додається до цього наказу. Зокрема, як вбачається з витягу з додатку до Наказу № 178/1 від 22.12.2014 до переліку нікчемних правочинів віднесено договір № 349691 від 18 червня 2014 року банківського вкладу з фізичною особою ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) та транзакції/операції з залучення грошових коштів в розмірі 193 400,00 грн. на рахунок № НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 2 статті 37 Закону №4452-VI, Фонд, безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частиною другою статті 38 Закону №4452-VI, визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду (ч. 3 статті 38 Закону № 4452-VI).

Відповідно до положень п. 1 ч. 4 статті 38 Закону № 4452-VI Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, при прийнятті рішення відповідачем про визнання нікчемними всіх правочинів (транзакцій та операцій, договорів згідно переліку, який додається до наказу), оформленого наказом № 178/1 від 22 грудня 2014 року, він керувався положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З повідомлення, надісланого позивачу, та письмових пояснень по справі представника відповідача встановлено, що підставою для визнання правочину позивача нікчемним став п. 7 ч. 3 статті 38 Закону 4452-VI.

Суд звертає увагу на ту обставину, що постановою Правління НБУ від 17.06.2014 № 366/БТ до АТ «ЄВРОГАЗБАНК» були застосовані заходи впливу за порушення банківського законодавства. З дати прийняття вказаної постанови (тобто з 17.06.2014) та до 18 грудня 2014 року включно в АТ «ЄВРОГАЗБАНК» було зупинено здійснення таких операцій, зокрема:

- залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб у національній та іноземній валютах;

- відкриття поточних рахунків (в тому числі і карткових) та залучення на поточні рахунки клієнтів (у тому числі карткові) - фізичних осіб (резидентів) коштів у національній та іноземній валютах.

Таким чином, укладання АТ «ЄВРОГАЗБАНК» 18 червня 2014 року договору № 349691 банківського вкладу з фізичною особою ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) та залучення грошових коштів в розмірі 193 400,00 грн. на рахунок № НОМЕР_2, відбулося в порушення вищевказаної постанови НБУ.

Втім, доказів визнання такого правочину недійсним в судовому порядку відповідачем надано не було.

У той же час, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони про нікчемність договорів, виключно з підстав передбачених частиною 3 статті 38 Закону № 4452-VI. При цьому, така підстава, як укладання правочину (договору) під час дії заборони, встановленої Національним банком України, вищевказана правова норма не містить, а зміст п. 7 ч. 3 статті 38 Закону 4452-VI з нею не збігається.

Під час розгляду даної адміністративної справи відповідачем суду не було наведено обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які б свідчили про те, що укладений позивачем договір банківського вкладу містить умови які передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам (позивачу) переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Одночасно доводи відповідача, викладені в письмових поясненнях по справі щодо протиправної діяльності групи осіб, до якої входив і позивач, спрямованої на штучне створення обов'язку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відшкодування грошових коштів за рахунок держави, а також вчинення у зв'язку із цим фіктивних операцій щодо неіснуючих фактів видачі та внесення грошових коштів, як підставу для визнання нікчемності правочину позивача, судом прийняті бути не можуть, з огляду на таке.

Як підтверджено матеріалами справи, факт зарахування грошових коштів в розмірі 193 400,00 грн. на рахунок позивача підтверджується випискою по особовим рахункам за 18.06.2014, наданою відповідачем.

З пояснень представника відповідача встановлено, що, останній звертався до правоохоронних органів з відповідним повідомленням про вчинення злочину.

У той же час, на час прийняття оскаржуваного рішення та розгляду даної адміністративної справи, жодних рішень органу досудового розслідування щодо такого звернення відповідачем суду надано не було, про існування будь-яких обвинувальних вироків суду за вказаним фактом чи щодо позивача чи інших осіб, представником уповноваженої особи повідомлено не було.

При цьому, належних та допустимих доказів, які б підтверджували недобросовісність позивача та його обізнаність щодо можливих неправомірних дій третіх осіб, на яких вказує відповідач суду останнім також надано не було.

Таким чином, визнання протиправним та скасування наказу відповідача № 178/1 від 22 грудня 2014 року «Щодо визнання правочинів нікчемними» в цілому не буде мати на меті відновлення прав та інтересів позивача, оскільки він стосується інших осіб, правочинів та транзакцій, які є відмінними від тих, що досліджувалися у даній справі.

У той же час, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про неправомірність прийнятого відповідачем рішення, оформленого наказом від 22 грудня 2014 року № 178/1 в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу з фізичною особою № 349691 від 18 червня 2014 року, укладеного між АТ «ЄВРОГАЗБАНК» та ОСОБА_2, у зв'язку з чим вказане рішення в цій частині підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.10.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: А.Ю. Коротких

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Літвіна Н. М.

Коротких А. Ю.