Справа № 233/6446/16-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мартиненко В.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року справа №233/6446/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М.,

секретар Челахова О.О.,

за участю: позивач ОСОБА_2,

представник відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2017 року у справі № 233/6446/16-а за позовом ОСОБА_2 до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання рішення протиправним, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2016 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач, пенсійний орган) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача щодо відмови у призначені пенсії за вислугу років по Закону України «Про прокуратуру» та зобовязання призначити, нарахувати та виплатити пенсію за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, починаючи з 17 серпня 2016 року та виходячи з розміру 90% від суми місячного (чинного) заробітку (а.с.2-8).

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2017 року в задоволені позову - відмовлено (а. с. 31-33).

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позові вимоги. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що є підставою скасування постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ передбачено, що у разу прийняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про прокуратуру». Однак, судом першої інстанції не враховано, що вказаний закон не підлягає застосуванню до позивача як такий, що звужує конституційні права як громадина та порушує гарантії незалежності прокурора.

Позивач в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги, наполягаючи на її задоволенні.

В судове засідання суду апеляційної інстанції не зявився відповідач, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся із заявою про розгляд справи без участі їх представника.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, пояснення позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 07 вересня 1998 року по теперішній час ОСОБА_2 працює в органах прокуратури (а.с.17-19).

17 серпня 2016 року позивач звернулась до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 21-22).

Рішенням в.о. начальника Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пенсії за вислугу років по Закону України «Про прокуратуру» від 26 серпня 2016 року позивачу було відмовлено в призначені пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213- VIIІ від 02.03.2015 року (а.с.21-22)

Однак, як вбачається з матеріалів справи позивач звертаючись до пенсійного органу в заяві про призначення (перерахунок) пенсії від 17 серпня 2016 року не зазначила відповідно до якої норми Закону України «Про прокуратуру», або іншого законодавства вона звертається до відповідача про призначення пенсії за вислугою років.

Відмовляючи в призначені пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», з чим погоджується суд апеляційної інстанції, відповідач зазначив право позивача на призначення пенсії згідно внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-У1 змін за наявності відповідного стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури.

Не погодившись з відмовою управління у призначення пенсії за вислугою років позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача відсутні правові підстави для призначення позичу пенсії у відповідності до частини 1 статті 50-1 Закону України № 1789, положення якої втратили чинність на момент звернення за призначенням пенсії.

Спірним питанням у справі, є правомірність прийняття пенсійним органом рішення щодо відмови у призначенні пенсії.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; 9) з урахуванням права на особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, що передбачено частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач, як підставу для відмови позивачу в призначенні пенсії визначив, положення Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, відповідно до якого, з 01 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, на підставі положень Закону України «Про прокуратуру».

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, на те що позивач в своїй заяві не вказував на підставі якого нормативного акту йому слід призначити пенсію за вислугу років.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих було визначено статею 50-1 Закону України від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру».

У відповідності до частини 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991 року) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 % від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включається всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 % місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до частини 2 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Дана редакція Закону № 1789-ХІІ була чинною на момент призначення позивача на роботу в органах прокуратури України (07 вересня 1998 року).

На момент звернення позивача до органів Пенсійного фонду, тобто на 17 серпня 2016 року, діяла вже інша норма, а саме Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14 жовтня 2014 року, який вступив в дію з 15 липня 2015 року, частиною 1 статті 86 якого встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

- по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

- з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

- з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Таким чином, статтею 86 Закону № 1697-VII збільшено стаж роботи позивача, що дає йому право на пенсію за вислугу років, у порівнянні зі статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001 року ).

Оскільки позивач звернувся до пенсійного органу 17 серпня 2016 року, то відповідно для призначення пенсії йому необхідно було мати 23 роки стажу роботи, а у позивача стаж роботи, що належить до вислуги років на посадах прокурорів і слідчих прокуратури складає 20 років 4 місяці 9 днів, тобто менше ніж 23 роки, а тому підстав для призначення пенсії не було.

Отже, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції, дійшов до висновку, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права в частині заявлених позовних вимог, оскільки на час виникнення спірних правовідносин із набранням 15 липня 2015 року чинності Закону № 1697- VII положення частини 1 статті 50-1 Закону № 1789-ХІ щодо призначення пенсії втратили чинність.

При цьому суд правильно врахував, що вказані норми статі 86 Закону № 1697-VII не визнанні не конституційними, вони є діючими та підлягають до застосування.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач під час звернення до пенсійного органу не вказала на підставі яких норм права їй слід назначити пенсію за вислугу років, а пенсійний орган при відмові у такому призначені зазначив підстави для відмови у призначені пенсії саме на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, саме тієї норми яка була діючої на час звернення позивача за призначенням пенсії, проте не вказавши як підстави відмови ще норму статті 50-1 Закону № 1789 в редакції Закону № 2663 від 12.07.2001 року, що не було враховано судом першої інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, скасувавши спірне рішення пенсійного органу, який виходячи з невизначеності у заяві про призначення пенсії норми закону за яким просили призначити пенсію, повинен був при прийнятті рішення керуватися нормами не тільки Закону № 213- VIII, а й Закону № 1789-ХІ.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, якщо судом першої інстанції при ухваленні рішення допущено порушення норм матеріального або процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що судом першої інстанції частково неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 202, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2017 року у справі № 233/6446/16-а - задовольнити частково.

Постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2017 року у справі № 233/6446/16-а за позовом ОСОБА_2 до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання рішення протиправним, зобовязання вчи нити певні дії скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_2 до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання рішення протиправним, зобовязання вчи нити певні дії задовольнити частково.

Рішення Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пенсії за вислугу років від 26 серпня 2016 року визнати протиправним та скасувати.

У задоволені позову в іншій частині відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 12 квітня 2017 року. Повний текст постанови складений та підписаний у нарадчій кімнаті 13 квітня 2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дати складання її в повному обсязі.

Головуючий суддя : І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

ОСОБА_3