Справа № 428/959/17
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Журавель Т.С.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року справа №428/959/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Чебанова О.О., при секретарі судового засідання Куленко О.Д., за участю представника відповідача Горбенко Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 лютого 2017 р. у справі № 428/959/17 (головуючий І інстанції Журавель Т.С.) за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії та стягнути одноразової грошової допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі відповідач, апелянт) в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не складання висновку про призначення одноразової грошової допомоги та не видання наказу про виплату такої допомоги позивачу відповідно до вимог пункту 4 ч. 1 ст. 97, 98, підпункту В пункту 4 ч. 1 ст. 99, 100 Закону України «Про Національну поліцію»; зобов'язання Головного управління Національної поліції в Луганській області скласти висновок про призначення одноразової грошової допомоги та видати наказ про виплату такої допомоги; стягнення з Головного управління Національної поліції в Луганській області одноразової грошової допомоги на суму 112000 грн.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 лютого 2017 р. у справі № 428/959/17 адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії та стягнути одноразової грошової допомоги - було задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не складання висновку про призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги та не видання наказу про виплату такої допомоги.

Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Луганській області скласти висновок про призначення одноразової грошової допомоги та видати наказ про виплату такої допомоги ОСОБА_3

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Луганській області на корить ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу в сумі 112000 грн. (сто дванадцять тисяч гривень).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій апелянт з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову, ухвалити нову про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначає, що наявність у позивача права на отримання вказаної допомоги, оскільки захворювання позивача, на підставі поданих доказів, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а судом не встановлено факту визначення позивачу інвалідності в наслідком захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби саме в поліції.

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. При таких обставинах колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, яка не з'явилась.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач з 01.08.1990 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 року проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області.

Під час проходження служби позивач отримав захворювання.

Згідно висновку військово-лікарської комісії «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» позивач визнаний не придатним до військової служби у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ. При цьому, висновком медико-соціальної експертної комісії Луганської області позивачу встановлено третю групу інвалідності та 60 процентів втрати професійної працездатності, що підтверджується відповідними довідками МСЕК від 04.10.2016 року за № 441641 серії12 ААА та №005135 серії 12 ААА. 22.09.2016 року наказом № 647 о/с по Головному управління Національної поліції в Луганській області кримінальної поліції Головного управління Національної поліції Луганській області позивача звільнено через хворобу, копії яких наявні у матеріалах справи.

Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Луганській області від 24.10.2016 року № А - 6295, позивач у період з 07.07.2014 року по 07.11.2015 року, з 07.11.2015 року по 27.09.2016 року безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області.

Позивач звернувся до ГУПН України в Луганські області із заявою та пакетом документів про призначення та виплату одноразові грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності поліцейського.

Листом № 5530/111/22/05-2016 від 29.12.2016 року позивача було повідомлено, що випадки за яких призначається одноразова грошова допомога поліцейським, яким інвалідність встановлено внаслідок захворювання, поранення (контузії, травм або каліцтва) пов'язаних з виконанням службових обов'язків в органах внутрішніх справ ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачені.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 року.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач, як особа, яка проходила службу в поліції, втратив працездатність внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби, та був звільнений зі служби в поліції саме через хворобу.

Частиною 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом МВС України № 4 від 11.01.2016 року затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4).

Згідно з п.1 р.ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

З матеріалів справи вбачається, що фактично підставою для відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги стало те, що за позицією відповідача, захворювання ОСОБА_3, як зазначено в довідці від 04.10.2016, № 441641, повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не в поліції. У звязку з такими доводами, відповідач вказував на те, що виплата одноразової грошової допомоги не можлива на підставі ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Наказом МВС України від 11.01.2016 року № 4, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 163/28293 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

При цьому, наказом МВС України від 12.09.2016 № 196 «Про внесення змін до Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» внесені зміни в Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» від 29.01.2016 № 163/28293.

Так, зокрема, пункт 5 розділу 1 доповнено підпунктом 4, в якому визначено терміни та зазначено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського: «повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ».

Як вже зазначено вище, позивач отримав захворювання під час проходження служби в органах внутрішніх справ, про що свідчать довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності № 005135 серії 12ААА, довідка до акта огляду медико соціальною експертною комісією № 441641, свідоцтво про хворобу № 138 від 15.09.2016 року, копії яких наявні у матеріалах справи.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції.

В силу положень пп. «в» п. 4 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію», розміри одноразової грошової допомоги поліцейським визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на час виплати такої допомоги поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Щодо доводів апеляційної скарги, , що фактично підставою для відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги стало те, що за позицією відповідача, захворювання позивача пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та не мав місце факт визначення позивачу інвалідності, що є наслідком захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби саме в поліції. У зв'язку з такими доводами, відповідач вказував на те, що виплата одноразової грошової допомоги не можлива на підставі ст..97 Закону України «Про Національну поліцію», а повинна здійснюватися на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707 та від 21 жовтня 2015 року №850.

З такими доводами відповідача суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Отже, дія затверджених цими Постановами Порядків поширюється на працівників міліції.

В той же час встановлені обставини справи свідчать про те, що на час встановлення позивачу інвалідності він проходив службу в поліції, звільнено позивача зі служби в поліції. Тобто, на час виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, він був поліцейським, а не працівником міліції, тому посилання відповідача на положення вказаних постанов КМУ є безпідставними.

Крім цього, наказом МВС України №916 від 12 вересня 2016 року внесено зміни до Порядку № 4, відповідно до яких пункт 5 розділу I доповнено підпунктом 4.

Відповідно до пп.4 п.5 розділу I Порядку № 4 визначено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі, зокрема, втрати працездатності поліцейського, а саме: пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, на теперішній час і Порядок №4 визначає таку підставу для призначення одноразової грошової допомоги як втрата працездатності поліцейського, пов'язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Отже, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позивач має право на призначення одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності поліцейським в сумі 112000 грн.(1600 грн. прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2017 року * 70 розмірів прожиткового мінімуму = 112000 грн.).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для перерахунку пенсії спростовуються приведеними вище обставинами.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Повний текст ухвали складений 11 квітня 2017 року.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 лютого 2017 р. у справі № 428/959/17 - залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 лютого 2017 р. у справі № 428/959/17- залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня його складання в повному обсязі.

Головуючий суддя: О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов