Справа № 461/1254/17
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/1254/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мисько Х.М.,

при секретарі - Коружинець Н.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Львівській області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа: Головне управління Національної поліції у Львівській області, про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив визнати протиправнимидії ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Львівській області і скасувати розпорядження ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 25 серпня 2016 року щодо здійснення з 01 вересня 2016 року розрахунку та виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_4 в розмірі 65 процентів відповідної суми грошового забезпечення.Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплачувати з 01 вересня 2016 року основний розмір пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до приписів пункту «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,звільнених з військової служби та деяких інших осіб», виходячи із розрахунку 70 процентів відповідної суми грошового забезпечення, а саме: за вислугу 20 років 55 процентів відповідної суми грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років 3 проценти відповідної суми грошового забезпечення. До загального розміру пенсії, врахувати відповідну суму підвищення учаснику АТО учаснику бойових дій, щомісячної цільової допомоги на прожиття учаснику бойових дій та надбавки за проживання на території гірського населеного пункту, а також здійснити йому виплату недоотриманої за період з 01 вересня 2016 року суми пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

04 квітня 2017 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд визнати протиправнимидії ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Львівській області і скасувати розпорядження ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 25 серпня 2016 року щодо здійснення з 01 вересня 2016 року розрахунку та виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_4 в розмірі 65 процентів відповідної суми грошового забезпечення.Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплачувати з 01 вересня 2016 року основний розмір пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до приписів пункту «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,звільнених з військової служби та деяких інших осіб», виходячи із розрахунку 70 процентів відповідної суми грошового забезпечення, а саме: за вислугу 20 років 55 процентів відповідної суми грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років 3 проценти відповідної суми грошового забезпечення. До загального розміру пенсії, врахувати відповідні суми всіх передбачених для ОСОБА_1 чинним законодавством доплат, зокрема: підвищення учаснику АТО учаснику бойових дій, щомісячної цільової допомоги на прожиття учаснику бойових дій та надбавки за проживання на території гірського населеного пункту, а також здійснити ОСОБА_1 виплату недоотриманої за період з 01 вересня 2016 року суми пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що з 31 грудня 2015 року він являється пенсіонером МВС України по лінії Національної поліції, перебуває на обліку у відповідача та отримує щомісячну пенсію за вислугу років в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 07 жовтня 1992 року по 30 грудня 2015 року він проходив службу в органах внутрішніх справ та Національної поліції. 30 грудня 2015 року він був звільнений зі служби в поліції через хворобу в званні підполковника на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» наказом ОСОБА_2 управління Національної поліції у Львівській області від 28 грудня 2015 року №147 о/с, яким було установлено вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні 25 роки 03 місяці та 03 дні. Вказує, що з врахуванням того, що він звільнений з поліції на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», а його вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становила повних 25 років, тому відповідно до приписів п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнений з військової служби, та деяких інших осіб», розмір його пенсії мав становити 70% відповідної суми грошового забезпечення. Крім цього, вказує, що ним було отримано письмове повідомлення від відповідача від 02 вересня 2016 року №3650/03-29 про перерахунок пенсії, із змісту якого вбачається, що оскільки в матеріалах його пенсійної справи міститься свідоцтво про хворобу, у якому не зазначено інформації про непридатність до служби в поліції, з 01 вересня 2016 року розмір його пенсії складає 65% грошового забезпечення. Також вказаним повідомленням йому запропоновано з метою подальшого отримання пенсії в розмірі 70%, привести у відповідність до законодавства військово-лікарські документи. Підставою звільнення з поліції через хворобу стало свідоцтво про хворобу №544 від 25 грудня 2015 року, в якому зазначено, що захворювання виявлені під час обстеження пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ та зазначено, що він є непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, тому вважає дії відповідача неправомірними.

Протокольною ухвалою судового засідання від 14 березня 2017 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, до участі у справі в якості третьої особи залучено Головне управління Національної поліції у Львівській області.

В судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні до наявних у позовній заяві та просив уточнений позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, подала письмові заперечення, в яких вказує, що військово-медичною комісією не прийнято рішення про непридатність ОСОБА_1 до служби. Вказує, що Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, юридичною особою публічного права і не входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, тому неправомірним є застосування Порядку-85 при проведенні експертизи. Також вказує, що позивачу встановлені надбавки до пенсії, як учаснику АТО 311,75 грн., учаснику бойових дій 40,00 грн., та надбавку за проживання в гірській місцевості 1452,53 грн.

Представник третьої особи - ОСОБА_2 управління Національної поліції у Львівській області в судове засідання не зявився, хоча належним чином судом був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання чи про розгляд справи у його відсутності не подав, у звязку із чим суд приходить до висновку про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 31.12.2015 року є пенсіонером МВС України по лінії Національної поліції, перебуває на пенсійному обліку в ОСОБА_2 управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує щомісячну пенсію за вислугу років в порядку та на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується протоколом від 31.12.2015 року ГУ ПФУ у Л/о за пенсійною стравою НОМЕР_1 та пенсійним посвідченням ААЇ № 033244 (а.с.7, 12).

Так, з 07.10.1992 по 30.12.2015 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції, що підтверджується записами в трудовій книжці серії БТ-ІІ №6866268 (а.с.8-9).

В судовому засіданні встановлено, що наказом ОСОБА_2 управління Національної поліції у Львівській області від 28.12.2015 року № 147 о/с 30.12.2015 року підполковник поліції ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції через хворобу на підставі п.2 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію», яким позивачу було установлено вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні 25 роки 03 місяці 03 дні (а.с.10).

Підставою звільнення позивача з поліції саме через хворобу, стало свідоцтво про хворобу № 544 від 25.12.2015 року видане військово-лікарською комісією ГУМВС України у Львівській області, відповідно до постанови якої у позивача було виявлено захворювання, повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (п. 11 свідоцтва про хворобу) та він визнаний непридатний до військової служби, обмежено придатний у воєнний час (п. 12 свідоцтва про хворобу).

Суд приймає до уваги покликання сторони позивача, на те, що оскільки позивач був звільнений зі служби в поліції після набуття чинності Закону України «Про Національну поліцію», тому норми вищевказаного закону у повному обсязі розповсюджувались на ті правовідносини, які регулювались ним на день звільнення позивача. Зокрема ст. 102 Закону України «Про Національну поліцію» встановлювала, що пенсійне забезпечення поліцейських здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Оскільки позивач на день звільнення з поліції мав вислугу більше 25 календарних років та 3 місяців, відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» він набув право на призначення йому пенсії за вислугу років за вищевказаним спеціальним пенсійним законом.

Розміри пенсій за вислугу років встановлені ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зокрема, для позивача, розмір пенсії прямо встановлений пунктом «а» вищевказаної статті, а саме: особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) 55 % відповідних сум грошового забезпечення і за кожний рік вислуги понад 20 років 3 % відповідних сум грошового забезпечення. Таким чином, що у даному пункті наведений вичерпний перелік обставин, які мають юридичне значення для встановлення розміру пенсії позивачу у відсотках. а саме: конкретний пункт звільнення ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» та наявна вислуга років, жодних інших додаткових умов для визначення розміру пенсії позивачу цей пункт не містить.

Таким чином, ураховуючи, що позивач звільнений з поліції саме на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», а його вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становила повних 25 років, тому відповідно до приписів пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», розмір пенсії позивача мав становити 70% відповідної суми грошового забезпечення (55% + 15%). Відтак, керуючись приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно протоколу ГУ ПФУ у Л/о за пенсійною справою № НОМЕР_1, з 31.12.2015 року позивачеві була призначена (та по серпень 2016 року включно виплачувалась відповідачем) пенсія у розмірі 70 % відповідної суми грошового забезпечення.

Однак, сума пенсії за вересень 2016 року, перерахована відповідачем на картковий рахунок позивача в «Ощадбанку», склала 8679 грн. 43 коп., чим була фактично зменшена на 621 грн.07 коп. або на 5% відповідної суми грошового забезпечення.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи письмового повідомлення ГУ ПФУ у Л/о від 02.09.2016 року № 3650/03-29 про перерахунок пенсії (а.с.13), зі змісту якого вбачається, що оскільки в матеріалах пенсійної справи позивача міститься свідоцтво про хворобу, у якому не зазначено інформацію про непридатність до служби в поліції (як це передбачено п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»), з 01 вересня 2016 року розмір його пенсії складає 65% грошового забезпечення. Водночас вищевказаним повідомленням, з метою подальшого отримання пенсії в розмірі 70 %, позивачеві запропоновано привести у відповідність до законодавства наявні військово-лікарські документи.

Будучи незгідним зі зменшенням щомісячної суми пенсії на 5% із вищевказаної підстави, позивач звернувся до ГУ ПФУ у Л/о за розясненнями з відповідним інформаційним запитом (а.с.14).

У відповіді на вищевказаний інформаційний запит від 13.02.2017 № 1520/03-25 (а.с.15) відповідач підтверджує, що з 31.12.2015 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Однак, на думку ГУ ПФУ у Л/о, військово-лікарською комісією не прийнято рішення про його непридатність до служби в поліції, оскільки у свідоцтві про хворобу зазначено «непридатний до військової служби, обмежено придатний у воєнний час». У звязку з чим, з 01.09.2016 року пенсійну виплату останнього приведено у відповідність до чинного законодавства та обчислено в розмірі 65% грошового забезпечення згідно розпорядження від 25.08.2016 (а.с.16). При цьому підставою для перерахунку пенсії у вказаному розпорядженні зазначено «уточнення причини звільнення». Крім цього, у відповіді на інформаційний запит відповідач повторно зобовязує позивача для призначення йому пенсії в розмірі 70% за 25 років вислуги привести його військово-медичні документи (свідоцтво про хворобу) у відповідність до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Суд приходить до висновку, що вищевказані дії та вимоги відповідача ГУ ПФУ у Л/о є протиправними, безпідставними і такими що порушують законні права позивача на належний соціальний захист з наступних підстав.

Свідоцтво про хворобу військово-лікарської комісії № 544 від 25.12.2015 року є підставою для звільнення позивача, а не підставою для нарахування пенсії. Підставою нарахування пенсії є наказ ГУНП у Львівській області від 28.12.2015 року №147 о/с звільнення позивача зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" (через хворобу). Таким чином, ГУ ПФУ у Л/о , всупереч ст.19 Конституції України, перевищило свої повноваження, підмінивши підстави звільнення позивача, які чітко вказані у Наказі про звільнення.

Відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною 1 статті 77 Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Отже, ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» встановлює вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України. При цьому, однією із вказаних підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.

Як встановлено в судовому засіданні, як станом на день набуття чинності Закону України «Про Національну поліцію», так і на сьогоднішній день, в системі МВС України проведення військово-лікарської експертизи з метою, зокрема, визначення придатності за станом здоров'я до служби в органах внутрішніх справ, військової служби, здійснюється відповідно до підзаконних нормативних актів, а саме Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України та Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України (далі Порядок № 85), затвердженого наказом МВС України від 06.02.2001 № 85, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2001 року за №164/5355.

Відповідно до п. 1.2 Порядок № 85 військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Відповідно до п. 1.1 Порядку № 85, медичний огляд проводиться згідно з пунктом 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоров'я, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу, з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Так, пунктами 1.63, 1.63.5 Порядку № 85 визначено, що за результатами

медичного огляду військово-лікарські комісії виносять такі постанови: Щодо осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ (вичерпно):

"Придатний до військової служби";

"Придатний до військової служби. Не придатний на посаду", (вказану в направленні відділу роботи з особовим складом та згідно з Таблицею вимог до індивідуальних психофізіологічних особливостей);

"Обмежено придатний до військової служби";

"Потребує звільнення від виконання службових обов'язків (занять), відпустки за станом здоров'я;

"Не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час";

"Не придатний до військової служби зі зняттям з військового обліку".

Згідно з п. 1.117 Порядку № 85 1.117., свідоцтво про хворобу складається: у мирний час: на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я. У всіх інших випадках у мирний час постанова ВЛК оформляється довідкою.

Таким чином, за результатами проходження позивачем медичного огляду, військово-лікарською комісією ГУ МВС України у Львівській області було видано свідоцтво про хворобу № 544 від 25.12.2015 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_4 визнаний непридатним до військової служби, обмежено придатним у воєнний час. Згідно зазначеного свідоцтва про хворобу військово-лікарською комісією також вбачається, що наявні у позивача захворювання, повязані з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Отже дане свідоцтво про хворобу є належним документом, який підтверджує наявність у позивача хвороби, що зумовлює його непридатність до служби в поліції, що стало підставою для звільнення позивача зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), а тому останній має право на призначення пенсії за вислугу років в підвищеному розмірі з урахуванням звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Службові особи військово-лікарської комісії при винесенні постанови про непридатність позивача до військової служби не мали права вийти за межі існуючих формулювань, якими не передбачено винесення постанови «про непридатність до служби в поліції», та виклали постанову в свідоцтві про хворобу позивача у суворій відповідності до діючого Порядку № 85. Тому твердження відповідача про невідповідність чинному законодавству військово-лікарських документів позивача (свідоцтва про хворобу) є нікчемними, а вимоги привести лікарські документи у відповідність до Закону України «Про Національну поліцію» - протиправними, безпідставними і такими, що не представляється можливості виконати в законний спосіб.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що видання відповідачем розпорядження від 25.08.2016 року про перерахунок призначеної позивачу пенсії шляхом зменшення з 01.09.2016 року її розміру з 70% до 65 % відповідної суми грошового забезпечення, не ґрунтується на нормах Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядку № 3-1, а значить така дія вчинена відповідачем усупереч наданих йому повноважень, є протиправною порушує право позивача.

Згідно з ч.3 ст.3 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони : на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення ; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Субєкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Згідно ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Враховуючи те, що відповідачем у встановленому законом порядку на підставі належних та допустимих доказів не доведено правомірність дій щодо розрахунку та виплати пенсійного забезпечення ОСОБА_1 з 01 вересня 2016 року в розмірі 65 процентів відповідної суми грошового забезпечення, а відтак, суд приходить до висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог.

На підставі ст. 77 ч.1 п.2 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 12, 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ( в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу 31.07.2016 року), ст. 22, 58 Конституції України, ст. 71, 94, 99, 158 - 163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

позов задоволити.

Визнати протиправнимидії ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Львівській області і скасувати розпорядження ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 25 серпня 2016 року щодо здійснення з 01 вересня 2016 року розрахунку та виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_4 в розмірі 65 процентів відповідної суми грошового забезпечення.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплачувати з 01 вересня 2016 року основний розмір пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до приписів пункту «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,звільнених з військової служби та деяких інших осіб», виходячи із розрахунку 70 процентів відповідної суми грошового забезпечення, а саме: за вислугу 20 років 55 процентів відповідної суми грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років 3 проценти відповідної суми грошового забезпечення.

До загального розміру пенсії, врахувати відповідні суми всіх передбачених для ОСОБА_1 чинним законодавством доплат, зокрема: підвищення учаснику АТО учаснику бойових дій, щомісячної цільової допомоги на прожиття учаснику бойових дій та надбавки за проживання на території гірського населеного пункту, а також здійснити ОСОБА_1 виплату недоотриманої за період з 01 вересня 2016 року суми пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів після її проголошення або в порядку ч.2 ст.186 КАС України.

Головуючий суддя: Мисько Х.М.