Справа № 754/2720/17
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/2720/17 Головуючий у 1-й інстанції: Таран Н. Г. Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про скасування постанови про стягнення виконавчого збору, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 28.02.2017, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про скасування постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 12800,00 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.02.2017 позовну заяву повернуто позивачу в зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду Деснянським районним судом м. Києва.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, ухвалу суду, а справу направити до того ж суду для продовження розгляду.

При цьому посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

В засідання учасники не явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що районний суд є неповноважним судом при розгляді позову про скасування постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки ця постанова є окремим виконавчим документом.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як встановлено, 13.02.2017 на адресу головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшла постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Гаспаряна Рафаеля Гагіковича від 07.02.2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 12800,00 грн.

Постанова винесена в межах виконавчого провадження №51949159 з виконання виконавчого листа №2а-357/2015, виданого Деснянським районним судом м. Києва 02.10.2015, про зобов'язання головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії призначеною за 24 останні календарні місяці грошового забезпечення підряд перед звільненням відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням раніше проведених підвищень після призначення пенсії згідно цього Закону та сум індексації, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги при звільненні зазначених у довідках №46/132 від 27.05.2014 р. та 503/6/26-52-05-39 від 27.05.2014 р. починаючи з 01 лютого 2015 року з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З наведеного випливає, що положення Закону визначають підвідомчість спорів щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення залежно від суду, який видав виконавчий документ.

Водночас, приписи ч. 2 ст. 74 Закону визначають, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, визначаючи поширення юрисдикції адміністративного суду на правовідносини щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), законодавець визначив включив до таких рішень:

- постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору;

- постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів.

При цьому, визначивши юрисдикцію суду, який уповноважений розглядати відповідні спори, законодавець зазначив, що адміністративний суд визначається у порядку, передбаченому законом.

У рішенні від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)».

Згідно п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті.

Наведені положення відповідають приписам ч. 6 ст. 181 КАС України, які закріплюють, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова від 07.02.2017 року ВП №51949159 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження винесена у рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-а-357/2015, виданого 02.10.2015 Деснянським районним судом м. Києва.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

З наведеного вбачається, що постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження є одним з документів, що приймаються державним виконавцем у разі, зокрема, закінчення виконавчого провадження. Тобто, така постанова державного виконавця є рішенням, прийнятим у межах виконання рішення суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір підлягає вирішенню судом, який видав виконавчий лист - місцевим загальним судом як адміністративним.

Відповідно до ч. 2 абз. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними або господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Така правова позиція підтримана також в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.06.2015 року у справі № К/800/42840/14.

Оскаржувана постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору прийнята не в окремому виконавчому провадженні як рішення державного виконавця, а відтак, колегія суддів приходить до висновку, що даний позов належить до юрисдикції Деснянського районного суду м. Києва як адміністративного.

Таким чином, перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо повернення позову.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 28.02.2017 - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 28.02.2017 - скасувати.

Справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про скасування постанови про стягнення виконавчого збору - повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 11.04.2017.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.