Справа № 183/4661/16 (2-а/183/10/17)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2017 рокусправа № 183/4661/16 (2-а/183/10/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.
суддів: Лукманової О.М. Божко Л.А.
за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.
за участю:
представника позивача: Давиденко А.А.,
представника третьої особи: Стирнік Ю.В..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2017 року у справі №183/466/16 (2а/183/10/17) за позовом ОСОБА_1 до інспектора військово облікового столу Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Шевченко Галини Миколаївни, третя особа: Піщанська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :
15 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом в якому, з урахуванням зміни позовних вимог, просила: зобов`язати Інспектора військово-облікового столу Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Шевченко Галину Миколаївну здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 у належному їй на праві власності садовому будинку АДРЕСА_1 з господарчими будівлями та спорудами, який придатний для постійного проживання та відповідає вимогам державних Будівельних норм та правил, які пред`являються до житлового будинку, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що будинок, який належить позивачу та розташований за адресою: АДРЕСА_2 відповідає всім вимогам законодавства як житлове приміщення, позивач постійно проживає в вказаному садовому будинку, тому відсутність у будівлі статусу житлового приміщення не може бути підставою для відмови позивачу в реєстрації за місцем проживання.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником садового будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим 08.09.2015 року реєстраційною службою Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 08.09.2015 року

Встановлено, що 01.08.2016 року позивач звернулась до Органу реєстрації виконавчого комітету Піщанської сільської ради з заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: садовий будинок АДРЕСА_2 .

Заяву позивача було повернуто відповідачем з резолюцією голови Піщанської сільської ради «не дозволяю реєстрацію в садовому будинку», та із службовою відміткою інспектора військово-облікового столу про відмову в реєстрації місця проживання у зв`язку з тим, що свідоцтво на право власності на садовий будинок не є підставою для реєстрації в цьому будинку.

Вважаючи відмову в реєстрації місця проживання протиправною позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки будинок АДРЕСА_2 не є житловим, реєстрація місця проживання є неможливою в силу Закону.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до ст. 6 вищевказаного Закону, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку (далі - представник).

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг):

письмову заяву;

документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження;

квитанцію про сплату адміністративного збору;

документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;

військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Окрім того, відповідно до змін, внесених до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вказаний закон доповнено ст. 371, згідно якої до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження: формування та ведення реєстру територіальної громади відповідно до закону.

Відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ №207 від 02.03.2016 року, реєстрація / зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Як вбачається з матеріалів справи позивачу було відмовлено в реєстрації місця проживання у дачному будинку АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що садовий будинок не є житловим та в ньому не може бути проведено реєстрацію місця проживання.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 4 Житлового кодексу УРСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає:

- жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд);

- жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд);

- жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів);

- жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд);

- квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення).

До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об`єднанням, підприємствам і організаціям.

До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Таким чином, з наведеного вбачається, що відповідно до Житлового кодексу УРСР дачний будинок не зазначений в переліку об`єктів, які не входять до житлового фонду.

Відповідно до ст. 379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Отже, вирішуючи даний спір, слід виходити з таких характеризуючих ознак об`єкту нерухомості як пристосування та придатність будинку для постійного проживання.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що садовий будинок АДРЕСА_2 , є придатним для житла, він обладнаний автономним опаленням, газифікований та електрифікований, має колонку для водопостачання, має внутрішні системи інженерного обладнання - систему гарячого водопостачання, каналізації та водовідведення..

Відповідно до звіту сертифікованого експерта з технічного обстеження будівель і споруд, садовий будинок відповідає вимогам будівельних норм.

Право власності на будинок зареєстроване за позивачем 02 вересня 2015 року, що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивач постійно проживає в садовому будинку.

Отже, встановлені обставини справи свідчать про те, що будинок АДРЕСА_2 пристосований та придатний для проживання, а позивач постійно проживає у вказаному будинку та в силу Закону має бути зареєстрована за місцем проживання.

В свою чергу, доводи відповідача про те, що вказаний будинок згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно зазначений як дачний будиночок, не позбавляє такий будинок ознак, притаманних житлу, тому підтверджує право позивача зареєструвати своє місце проживання в ньому.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позовних вимог та зобов`язання відповідача, як посадову особу органу місцевого самоврядування уповноважену на здійснення реєстрації місця проживання у відповідному адміністративно територіальній одиниці, зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи при поданні адміністративного позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 551.2 грн. (1378грн.х0.4), в свою чергу судовий збір який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги складав 606.32 грн. (1378грн.х0.4х110%).

Між тим, відповідно до квитанції №0.0.718638535.1 від 03.03.2017 року позивачем при поданні апеляційної скарги сплачено в рахунок судового збору 704 грн.. Отже, сума у розмірі 67.68 грн. (704грн.-606.32грн.) є надміру сплаченою до спеціального фонду державного бюджету та може бути повернута у визначеному законом порядку.

В свою чергу, сума судового збору, який підлягає присудженню на користь позивача в порядку розподілу судових витрат відповідно до ст.. 94 КАС України становить 1157.52грн. (551.2 грн. + 606.32грн.).

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2017 року у справі №183/466/16 (2а/183/10/17) скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати Інспектора військово-облікового столу Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Шевченко Галину Миколаївну здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 у належному їй на праві власності садовому будинку АДРЕСА_2 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області суму судового збору сплаченого за подання адміністративного позову та апеляційної скарги в розмірі 1157 (одна тисяча сто п`ятдесят сім) гривень 52 копійки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному протягом двадцяти днів у відповідності до ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко