Справа № 663/2022/16-а
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 р. Справа № 663/2022/16-а

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Шульга К.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Косцової І.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 01 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася з позовом до Міністерства оборони України, в якому, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просила визнати неправомірними і протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що смерть чоловіка ОСОБА_2 настала від хвороби, отриманої під час виконання обов`язків військової служби. Також позивач просила зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати і виплатити їй одноразову грошову допомогу у розмірі 500 прожиткових мінімумів, встановлених законодавством, відповідно до пп. 1 п. 2 ст.16 Закону України «По соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Постановою Скадовського районного суду Херсонської області від 01 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 01 лютого 2017 року скасувати та постановити нову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю. З урахуванням заявленого клопотання апелянта про розгляд справи за її відсутності, справа у суді апеляційної інстанції розглядається у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 26.06.1976 року по 06.03.2004 року (по день смерті чоловіка) (а.с.12).

На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.10.1986 року №0161 ОСОБА_2 у складі в/ч НОМЕР_1 у період з 27.09.1986 року по 11.10.1986 року брав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (зона 30 км), про що видано відповідну довідку та зроблено запис у військовому квитку (а.с.21, 22, 26, 31).

ОСОБА_2 мав посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) від 01.02.1998 року, пред`явник якого має пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.28).

Крім того, ОСОБА_2 також мав посвідчення, згідно якого пред`явник є інвалідом 2 групи (дописано 1 групи) і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с.28).

08.10.1998 року Дніпропетровською регіональною міжвідомчою експертною радою по встановленню причинного зв`язку захворювань з роботою по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру, встановивши основний діагноз полінейропатія нижніх кінцівок з вираженими трофічними порушеннями і вегето-судинними розладами з легким парезом обох стоп, надано висновок: захворювання пов`язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; супутні захворювання: хронічний остеомієліт лівої стопи; ампутаційна культя 1, 2, 4 пальців лівої стопи; трофічна язва правої стопи (а.с.16).

16.12.1998 року військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі відповідного розпорядження проведено освідування ОСОБА_2 , та постановлено, що захворювання останнього отримано при виконанні обов`язків військової служби, пов`язаної з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, про що було видано відповідне свідоцтво про хворобу (а.с.24).

З 22.12.1998 року ОСОБА_2 було призначено пенсію як інваліду 3 групи від захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, згідно ст.11 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» (а.с.29).

Відповідно до довідки МСЕК від 27.09.2002 року ОСОБА_2 встановлено першу групу інвалідності безстроково у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.32).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер (а.с.13). Причина смерті ОСОБА_2 : хронічна печінкова недостатність; цироз печінки (а.с.14, 45).

На підставі посвідчення від 09.04.2004 року ОСОБА_1 користується пільгами, встановленими законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни (а.с.11).

25.09.2015 року Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС надано експертний висновок, що захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.15).

13.11.2015 року ОСОБА_1 видано посвідчення дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою (а.с.11).

Позивач в грудні 2015 року звернулася до Міністерства оборони України із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 500 прожиткових мінімумів, встановлених законодавством, відповідно до пп. 1 п. 2 ст.16 Закону України «По соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», проте отримала відмову.

В лютому 2016 року позивач звернулася до Адміністрації Президента України із заявою щодо протиправності відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, згідно ст.16 Закону України «По соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

25.03.2016 року, на виконання доручення Адміністрації Президента України, Департаментом фінансів Міністерства оборони України на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення за результатом розгляду її звернення, в якому повідомлено про відсутність підстав для призначення їй одноразової грошової допомоги (а.с.19, 20).

Вважаючи дії відповідача протиправними позивач звернулася до суду з даним позовом.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить із наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ст.41 цього Закону виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Порядок виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до ст.16 якого одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;

4) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

5) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;

6) встановлення військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві;

7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;

8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;

9) отримання військовозобов`язаним або резервістом, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу». Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», указами Президента України.

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовозобов`язаного, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори призначається та виплачується лише у випадку, коли така смерть (загибель) настали під час виконання обов`язків військової служби (тобто під час проходження військових зборів), а не внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки ОСОБА_2 проходив військові збори у 1986 році (в період з 27.09.1986 по 11.10.1986), хворіє з 1999 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , підстави для призначення та виплати позивачу грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовозобов`язаного відповідно до положень ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутні.

Стосовно посилань апелянта на постанову Верховного Суду України від 01 березня 2016 року, колегія суддів зазначає, що правовий висновок викладений у зазначеному рішенні не стосується спірних правовідносин, оскільки в ньому розглядалося питання пенсійного забезпечення, а саме можливість ототожнення понять «військовослужбовець» та «військовозобов`язаний, який перебував на військових зборах» та відповідно поширення пільг для військовослужбовців, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на військовозобов`язаних, які перебували на військових зборах.

Інші доводи апеляційної скарги, на думку колегії суддів, не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції. Зазначені доводи ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 01 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: