Справа № 823/5340/15
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року справа № 823/5340/15

15 год. 32 хв. м. Черкаси

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання Попельнуха Ю.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії та стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_2 подав позов, в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо невидання наказу про призначення ОСОБА_2 на посаду заступника начальника сектору ОСОБА_1 відділення поліції ОСОБА_1 відділу поліції ГУНП в Черкаській області в період з 07 листопада 2015 року по 21 вересня 2016 року;

- визнати факт здійснення трудових (службових) відносин між ОСОБА_2 та Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області за посадою заступника начальника сектору ОСОБА_1 відділення поліції ОСОБА_1 відділу поліції ГУНП в Черкаській області з 07 листопада 2015 року по 12 листопада 2015 року;

- зобовязати Головне управління Національної поліції в Черкаській області оформити трудові (службові) відносини у письмовій формі шляхом видання наказу про призначення ОСОБА_2 на посаду заступника начальника сектору ОСОБА_1 відділення поліції ОСОБА_1 відділу поліції ГУНП в Черкаській області (або іншу рівнозначну), із 07 листопада 2015 року по 21 вересня 2016 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_2 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 07 листопада 2015 року по 21 вересня 2016 року, виходячи з розміру середньомісячного грошового забезпечення 6440,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.11.2015 на виконання вимог п. 9 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію ОСОБА_2 було подано рапорт про звільнення зі служби з органів внутрішніх справ в звязку з переходом у встановленому законом порядку на службу до Національної поліції. 06 листопада 2015 року позивачем подано заяву про призначення на посаду заступника начальника сектору ОСОБА_1 ОСОБА_1 ГУНП в Черкаській області. У період з 07 по 12 листопада 2015 року позивач виконував службові обовязки за посадою заступника начальника сектору ОСОБА_1 відділення поліції ОСОБА_1 відділу поліції ГУНП в Черкаській області. Зокрема, від свого керівництва позивач отримував на виконання документи, приймав рішення за результатами їх розгляду, давав конкретні вказівки підлеглим, здійснював загальне адміністрування підпорядкованим підрозділом. 11 листопада 2015 року позивач у форменному одязі з вогнепальною табельною зброєю перебував на службі у складі добового наряду як помічник відповідального від керівництва ОСОБА_1 ГУНП в Черкаській області.

Відповідно до вимог чинного законодавства України фактичний допуск позивача до роботи свідчить про те, що між позивачем та відповідачем фактично було здійснено (укладено) безстрокові трудові (службові) відносини на підставі поданої позивачем заяви від 07.11.2015, проте дані відносини не були належним чином оформлені відповідачем не видано наказ.

Позивач також вважає, що у відповідача є обовязок щодо працевлаштування працівників ліквідованого УМВС у Черкаській області. Станом на день звільнення у підрозділ, де позивач проходив службу, було 8 вакантних посад, в тому числі посада, яку обіймав позивач.

Позивач у судовому засіданні адміністративний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

В письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач просив в його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що 06.11.2015 наказом УМВС України в Черкаській області № 312 о/с позивач був звільнений з органів внутрішніх справ за п. 64 п.п. г Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом - через скорочення штатів.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Національну поліцію позивач не звертався із заявою про прийняття на службу до Національної поліції, відтак ГУНП в Черкаській області не було обізнане про бажання позивача проходити службу в поліції. З огляду на викладене у керівника ГУНП в Черкаській області не було підстав для розгляду кандидатури ОСОБА_2 щодо працевлаштування в поліції та здійснення пропозицій йому будь-яких посад.

Щодо доводів позивача про продовження виконання службових обовязків в поліції у період з 07.11.2015 по 12.11.2015 відповідач зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України Про Національну поліцію єдиною і необхідною правовою підставою вважати особу прийнятою на службу в поліцію є відповідний наказ про її призначення на посаду. Наказ про прийняття ОСОБА_2 на службу до поліції в порядку, встановленому Законом України Про Національну поліцію не видавався, крім того, відсутні будь-які докази на підтвердження доводів позивача про те, що останній виявив бажання проходити службу в поліції шляхом вчинення активних індивідуальних дій (подання заяви). Тобто, оскільки Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області відповідний наказ не видавався, то ОСОБА_2 на службу до поліції прийнятий не був.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила з підстав, викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов.

Третя особа, належним чином повідомлена по дату, час і місце судового розгляду, свого представника в судове засідання не направила, заява про розгляд справи без участі представника в матеріалах справи відсутня.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що відповідно до наказу УМВС України в Черкаській області № 213 о/с від 02.10.1997 ОСОБА_2 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ.

Згідно наказу УМВС України в Черкаській області № 312 о/с від 06.11.2015 позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 г Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (у звязку із скороченням штатів).

Вказаний наказ видано на виконання Закону України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 р. № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII). При цьому суд звертає увагу, що зазначений наказ в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ є чинним станом на час розгляду справи.

02.07.2015 Верховною Радою України прийнято Закон України № 580-VIII Про Національну поліцію (далі Закон № 580-VIII), відповідно до преамбули якого цей Закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно з п. 1 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII, цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон України Про Національну поліцію опублікований в Голосі України 06.08.2015 № 141-142, набрав чинності 07.11.2015. Проте, враховуючи п.1 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 18 цього Закону набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 07.08.2015.

Відповідно до ст. 1 Закону № 580-VIII Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

З дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів (п. 8 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII).

Згідно з п. 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до п. 10 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Отже, Законом № 580-VІІІ передбачена альтернатива вибору працівникам міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

З аналізу вказаних норм вбачається, що працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції за власним бажанням та у спосіб, визначений пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI.

Постановою Кабінету Міністрів України № 730 від 16 вересня 2015 року Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ було утворено Головне управління Національної поліції в Черкаській області; ліквідовано як юридичну особу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області та його структурні підрозділи.

За твердженням позивача, викладеним у позовній заяві, останній подав рапорт на звільнення із органів внутрішніх справ 03.11.2015 і законність звільнення він не оспорює.

Позивач стверджує, що відповідно до пункту 9 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIІI, перебуваючи на службі в органах внутрішніх справ, 06 листопада 2015 року він написав рапорт про прийняття до Національної поліції, який було подано до сектору кадрового забезпечення ОСОБА_1 районного відділу УМВС України в Черкаській області. Після чого продовжував виконувати свої службові обовязки з 07 по 12 листопада 2015 року.

Тобто, виконуючи свої посадові обовязку з 07.11.2015 позивач вважав, що його рапорт розглянуто і він зарахований до Національної поліції.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_4, заступника начальника ОСОБА_1 районного відділу УМВС України в Черкаській області (по громадській безпеці), свідок особисто бачив заяву ОСОБА_2 від 03.11.2015 про звільнення у звязку з переходом на службу до Національної поліції та заяву від 06.11.2015 про прийняття на службу до Національної поліції України. Вказані заяви позивач мав занести до сектору кадрового забезпечення ОСОБА_1

Матеріали справи не містять документальних доказів подання позивачем заяви (рапорту) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області з приводу бажання бути прийнятим на службу до поліції.

Згідно довідок управління кадрового забезпечення ГУНП в Черкаській області від 04.02.2016 вих. № 232/12/9/01-2016, 11.11.2016 вих. № 2749/12/9/02-2016, заява ОСОБА_2 про прийняття на службу в поліцію до управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Черкаській області не надходила.

Відповідно до довідки завідувача СДЗ ГУНП в Черкаській області від 14.11.2016 № 382/11/01-2016, у період з 06.11.2015 до 14.11.2016 до сектору документального забезпечення ГУНП в Черкаській області гр. ОСОБА_2 із заявами про прийняття на службу в поліцію не звертався.

Із аналізу пункту 9 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIІI випливає, що передумовою видання наказу про призначення особи на посаду в поліцію є отримання від цієї особи згоди.

Враховуючи пояснення позивача, показання свідка ОСОБА_4 щодо написання заяви про прийняття на службу до Національної поліції, а також те, що позивач продовжував виконувати службові обовязки з 07.11.2015, суд дійшов висновку, що позивач у встановлений термін виявив згоду на проходження служби, що відповідно до пункту 9 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIІI є підставою для прийняття його на службу до поліції, за умови, що він відповідає передбаченим цим Законом вимогам.

У той же час, оскільки заява позивача про прийняття на службу до Національної поліції не була належно зареєстрована та розглянута уповноваженим органом, у відповідача, за відсутності даного документа, не було підстав для видання відповідного наказу.

Суд наголошує, що в силу принципу розподілу державної влади в Україні, закріпленого статтею 6 Конституції України, суд не вправі зобовязати субєкта владних повноважень вчинити дії, які відносяться до його виключеної компетенції (дискреційних повноважень).

Отже, встановивши, що ані УМВС в Черкаській області, ані ГУНП в Черкаській області не розглядали рапорт (заяву) позивача про прийняття на службу в поліції та, відповідно, не здійснювали перевірку чи відповідає позивач вимогам, установленим Законом № 580-VІІІ, суд не може визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Черкаській області щодо не видання наказу про прийняття його на службу до Національної поліції України на посаду та зобовязати це управління оформити належним чином трудові відносини і видати наказ про призначення позивача на службу.

Помилковим є твердженням позивача про те, що фактично він приступив до роботи в поліції, оскільки у період з 07.11.2015 по 12.11.2015 ніс службу та виконував службові обовязки, у тому числі приймав рішення за результатами розгляду документів і отримував табельну зброю.

Фактичний вступ в трудові правовідносини з Національною поліцією не є підставою для поновлення позивача на службі та укладання трудового договору, з огляду на те, що питання проходження служби поліцейськими, а також права і обовязки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством, а не загальними положеннями про трудові правовідносини. Останні можуть застосовуватись лише, якщо відповідні питання не регулюються нормами спеціального законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Частиною другою статті 56 Закону № 580-VIII передбачено, що службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України (в редакції, що діє з 01.01.2015) працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тобто, чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством установлено конкретний порядок прийняття на службу до поліції - шляхом видання наказу про призначення на посаду, і не передбачено можливості виникнення службових відносин за мовчазної згоди уповноваженого органу.

Водночас у даній правовій ситуації наказ про прийняття ОСОБА_2 на службу до поліції та про призначення його на посаду заступника начальника сектору ОСОБА_1 відділення поліції ОСОБА_1 відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області не видавався.

Крім того, суд встановив, що наказом ГУНП в Київській області від 22.09.2016 № 552 о/с ОСОБА_2 призначений на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУНП в Київській області.

В своїх позовних вимогах позивач просить зобовязати відповідача укласти з ним строковий трудовий договір шляхом видання наказу про призначення ОСОБА_2 на посаду заступника начальника сектору ОСОБА_1 відділення поліції ОСОБА_1 відділу поліції ГУНП в Черкаській області (або іншу рівнозначну посаду), із 07.11.2015 по 21.09.2016.

Відповідно до ст. 58 Закону № 580-VIII призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обовязків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Тобто, строковому призначенню особи на посаду поліцейського мають передувати випадки, визначені законом. Вищевстановлені обставини справи свідчать про відсутність передбачених законом підстав для строкового призначення позивача на посаду поліцейського.

При цьому, суд зазначає, що визнання факту здійснення трудових (службових) відносин між ОСОБА_2 та Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області за посадою заступника начальника сектору ОСОБА_1 відділення поліції ОСОБА_1 відділу поліції ГУНП в Черкаській області з 07.11.2015 по 12.11.2015, не є установленим способом захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

Вимогами частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір (в даному випадку суд), одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. В той же час, якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги про стягнення з Головного управління Національної поліції Черкаській області суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 по 21.09.2016 є похідними від основних вимог про зобовязання оформити трудові відносини, відтак, задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк

Постанова складена у повному обсязі 12.04.2017.