Справа № 361/4154/16-а
Суддя: Селезньова Т. В.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/4154/16-а
Провадження № 2-а/361/13/17
П О С Т А Н О В А
іменем України
12 квітня 2017 року місто Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі головуючого судді Селезньової Т.В.,

при секретарі Власик Л.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Бровари адміністративну справу за позовом Міністерства оборони України, Київського квартирно експлуатаційного управління до Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області, треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу,

встановив:
Позивач просить визнати незаконним та скасувати Наказ Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області від 10.07.2013 р. № 74 «Про приватизацію квартири (будинку), житлового приміщення в гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі АДРЕСА_1 » з тих підстав, що відповідач не мав повноважень вирішувати питання щодо приватизації даного жилого приміщення, яке не перебувало у комунальній власності і не відносилось до державного житлового фонду, не знаходилось у статусі житлового приміщення, рахувалось за позивачем у статусі нежилого, і відповідач, розпорядившись вказаним нерухомим майном, перевищив свої повноваження.

Відповідач подав письмові заперечення, в яких позов не визнав, пославшись на те, що приватизація даного жилого приміщення була поведена відповідачем відповідно до Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», на підставі заяви ОСОБА_1 про приватизацію займаної ним на законних підставах квартири; що від позивача був лист , в якому він не заперечував проти приватизації вказаної квартири, що було розглянуте як дозвіл на проведення приватизації, крім того, позивачем було засвідчено заяву ОСОБА_1 і ордер на жиле приміщення, ордер на дане жиле приміщення не був визнаний недійсним протягом встановленого законом строку трьох років з його видачі. Позивач знав про приватизацію вказаного жилого приміщення вчасно, ще у 2013 році, і пропустив строк звернення до суду з даним позовом, що є підставою для залишення позову без розгляду. Відповідач вважає, що оскільки рішення виконавчого комітету «Про видачу ордерів на заселення житлової площі» та ордер на жиле приміщення №14 від 5.06.2013р. не оскаржувались і не визнані недійсними, то вони є чинними, і відповідно приватизація відповідачем проведена законно.

Треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заперечень проти позову, письмових пояснень не надали, на початку розгляду справи їх представник за довіреністю подав суду такі документи: Свідоцтво про народження ОСОБА_2 , 2005р.н., (батько- ОСОБА_1 ); Довідка, що ОСОБА_1 в списках осіб, що потребують поліпшення житлових мов в гарнізоні м. Київ не перебуває. У подальшому в судове засідання жодного разу не явились, повідомлені неодноразово за вказаною адресою. Суд ухвалив справу розглянути у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

З наданих доказів і з аналізу законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд встановив такі факти і відповідні ним правовідносини:

Наказом Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області від 10.07.2013 за № 74 «Про приватизацію квартири АДРЕСА_1 » було задоволено клопотання ОСОБА_1 про приватизацію житлового приміщення, - квартири , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , і передано вказану квартиру в приватну спільну часткову власність.

Відповідач на доведення правомірності вчинених дій і законності оскаржуваного рішення про приватизацію надав суду такі докази:

Рішення виконавчого комітету Броварської міської ради №250 від 29.05.2013р. про видачу постійних ордерів на переобладнані квартири службовцям ЗСУ: в будинку АДРЕСА_3 : ОСОБА_3 - квартиру АДРЕСА_4 , ОСОБА_1 кв.№2, окрему, двокімнатну, жила площа 31,1 кв.м.

Ордер на жиле приміщення №14 від 5.06.2013р., виданий виконавчим комітетом Броварської міської ради. Ордер виданий ОСОБА_1 на сім,ю з двох осіб (дочка ОСОБА_2 ), на зайняття квартири АДРЕСА_1 , площа 31,1кв.м, підстава видачі ордера: рішення Виконкому від 29.025.2013р. №250., копія ордеру посвідчена начальником ДУ-4 КЕУ Гаврищук Н.А.

Заява №199, адресована керівнику органу приватизації (конкретно назва цього органу не вказана), від наймача квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_1 , в якій він просив оформити передачу у спільну часткову власність займаної його сім,єю квартири - згідно закону «Про приватизацію державного жилого фонду». Долучено довідку про склад сім,ї і документ, що підтверджує право на пільгу по безоплатному одержанню житла. Підписи наймача і членів сім,ї засвідчені начальником будинкоуправління №4 Київського КЕУ ОСОБА_3 , в заяві датою зазначено 2013рік, без числа і місяця.

Довідка №346 від 7.07.2013р. про склад сім,ї : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - дочка. , довідку засвідчено начальником будинкоуправління №4 Київського КЕУ ОСОБА_3 .

Лист КЕУ від 10.06.2013р. № 303/25/6-348 на адресу міського голови м. Бровари ОСОБА_4 (за підписом заступника начальника КЕУ) Київське КЕУ не заперечує в приватизації двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 зі складом сім,ї три особи (він, дружина ОСОБА_5 ) дочка ОСОБА_2 ).

Довідки за місцем проживання (раніше) про те, що ОСОБА_1 і його дочка участі у приватизації раніше займаних жилих приміщень не приймав.

Позивач надав суду довідку, що за книгою реєстрації вихідних документів Київського КЕУ за 2013рік інв.номер 514 наведені вище Довідка і Лист КЕУ за підписом ОСОБА_3 (№303/25/6-348), на які посилається відповідач, КЕУ не видавались, за вказаним номером зареєстрована вихідна кореспонденція - лист від 21.03.2013р. начальнику Головного КЕУ (копія книги реєстрації і копія листа за даним номером додаються); за змістом листа, він не має ніякого відношення до ОСОБА_6 і вказаного житлового питання. За записами в книзі реєстрації вихідних документів Київського КЕУ за 2013рік інв.номер 514 відсутні вихідні документи, що стосувались даного питання, в тому числі до Броварської міської ради. За даним фактом призначене службове розслідування.

Відповідно до відповіді виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області (вих. № 04-01/401 від 22.07.2016) Броварською міською радою та її виконавчим комітетом рішення про віднесення будівлі за адресою: АДРЕСА_3 до дислокації житлових будинків, а також зміну статусу «зазначеної будівлі у житлову» - не приймалося.

Міноборони України, Київський КЕУ подавали до суду позов до Виконавчого комітету Броварської міської ради , треті особи ОСОБА_6 , про визнання незаконним та скасування рішення виконкому № 250 від 29.05.2013р.

Ухвалою суду від 29.9.2016р. позов залишено без розгляду.

Позивач також звертався до суду з аналогічним позовом з приводу приватизації другої квартири у тому самому будинку. Постановою Броварського міськрайонного суду від 24.10.2016р. позов Міноборони України і Київського КЕУ до Управління комунальної власності Броварської міської ради , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , було задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ №61 від 20.06.2013р. про передачу квартири АДРЕСА_6 в порядку приватизації у приватну власність ОСОБА_3 і ОСОБА_7 . Постанова набрала законної сили. В даній постанові у спорі між тими ж сторонами і з однакових підстав було встановлено, що відповідач не мав права на вирішення даних питань, і видавши даний наказ, перевищив свої повноваження.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21 вересня 1999 року № 1075-ХІV, військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинам, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно тощо.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону Міністерство оборони України (надалі Позивач 1), як центральний орган управління Збройних Сил України, здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), а також приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України.

Згідно зі ст. ст. 3, 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» майно, з моменту надходження до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною, набуває статусу військового майна та обліковується у органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України.

Відповідно до Положення про Київське КЕУ, затвердженого наказом ТВО начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 24.09.2013 за № 139, Київське КЕУ веде облік казармено-житлового фонду в порядку, визначеному наказом Міністра оборони України від 21 квітня 2011 року за № 215 «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України», а також здійснює контроль за використанням жилого фонду Міністерства оборони України в порядку ст.ст. 29, 30 Житлового кодексу України.

На виконання Директиви Міністра оборони України від 25.07.2006 № Д-322/1/010, Васильківською квартирно-експлуатаційною частиною району було передано, а Київським КЕУ прийнято будівлі та споруди військового містечка № НОМЕР_1 згідно з описом та переліком, зазначеним в Додатку № 1 (в тому числі будівлю № 128 - штаб), про що складено Акт прийому-передачі будівель, споруд і територій військового містечка, затвердженого начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління від 29.11.2006.

Згідно з відомостями Індивідуальної картки обліку будівлі № 128 військового містечка № 201, вказана будівля (штаб) була збудована у 1982 році та перебуває у власності держави, уповноваженим органом управління якої є Міністерство оборони України.

Відповідно до Довідки (вих. № 303/25-3039 від 15.07.2016) будівля № 128 військового містечка № 201 (м. Бровари, вул. Чкалова, 25) перебуває на бухгалтерському та кількісному обліку у Київському КЕУ.

Згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції станом на момент прийняття оскаржуваного наказу) від 19.06.1992 за № 2482-ХІІ (далі - Закон № 2482-ХІІ) ч.1 ст.8 - приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2482-ХІІ під приватизацією державного житлового фонду розуміється відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Частина 1 ст. 2 Закону № 2482-ХІІ визначає, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до п. 4 наказу Міністра оборони України від 03.01.1993 № 1 «Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають у будинках Міністерства оборони України» обов`язки органів, які здійснюють приватизацію житлового фонду Міністерства оборони України, покладені на квартирно-експлуатаційні частини районів, на обліку яких перебувають квартири (будинки).

Таким чином, будівля № 128 (штаб) військового містечка АДРЕСА_7 є власністю держави, уповноваженим органом управління якого є Міністерство оборони України, та перебуває в оперативному управлінні, на бухгалтерському та кількісному обліку у Київському КЕУ.

Крім того, у Київському КЕУ будівля № 128 військового містечка № НОМЕР_1 за адресою по вул. Чкалова, 25 у місті Бровари обліковується як нежитлове нерухоме військове майно штаб.

Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 08.11.2011 за № 573 будівлі № 128 в/м № 201 було присвоєно адресу: вул. Чкалова, 25.

На даний час відсутні дані щодо зміни у встановленому законом порядку статусу спірної будівлі № 128 (штабу) в/м № 201 з «нежитлової» на «житлову». Також відсутня будь-яка дозвільна та проектна документація з цього приводу. Відомості щодо затвердження відповідної документації, погодження робіт щодо перепланування будівлі у житлову та їх прийняття компетентними службами до Київського КЕУ також не доводились.

Відповідно до відповіді виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області (вих. № 04-01/401 від 22.07.2016) Броварською міською радою та її виконавчим комітетом рішення про віднесення будівлі за адресою: вул. Чкалова, 25 м. Бровари до дислокації житлових будинків, а також зміну статусу «зазначеної будівлі у житлову» - не приймалося.

Таким чином, будівля № 128 (штаб) військового містечка № НОМЕР_1 за адресою по АДРЕСА_3 має статус державного нерухомого військового майна, що в силу ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» може використовуватись виключно за цільовим та функціональним призначенням.

Виходячи з системного аналізу законодавства, що регулює спірні правовідносини, і з інформації, що міститься у наведених документах, слід дійти висновку, що саме позивач - Київське квартирно-експлуатаційне управління - наділене повноваженнями щодо розгляду заяв про приватизацію державного житлового фонду, переданого йому у оперативне керування, у строки та у порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Враховуючи положення ст. 8 Закону № 2482-ХІІ та п. 4 наказу Міністра оборони України від 03.01.1993 № 1 «Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають у будинках Міністерства оборони України» слід також дійти висновку, що відповідач - Управління комунальної власності Броварської міської ради - не визначений як орган, який здійснює приватизацію житлового фонду Міністерства оборони України.

Таким чином, встановлено, що відповідач дійсно не мав повноважень вирішувати питання щодо приватизації даного приміщення третіми особами, і відповідно дії відповідача , який розпорядився державним нерухомим військовим майном Міністерства оборони України шляхом видання оскаржуваного Наказу про приватизацію жилого приміщення, перевищив свої повноваження.

Фактично державне нерухоме військове майно будівля № 128 (штаб) військового містечка № НОМЕР_1 за адресою по АДРЕСА_3 , без відповідних правових підстав і з перевищенням повноважень Відповідачем передано у приватну власність третім особам.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Оскаржуваним наказом відповідача були порушені права позивача, і тому такі права підлягають судовому захисту і відновленню.

Відповідно до п. 10.2. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 за № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», роз`яснено, що згідно п.1 ч.2 ст. 162 КАС України у разі визнання акта незаконним суд повинен скасувати його, якщо він є актом індивідуальної дії, або визнати нечинним, якщо він є нормативно-правовим актом, про що зазначити у резолютивній частині постанови.

Розглядаючи дану справу, суд її розглядає лише в межах заявлених позовних вимог. При цьому суд не робить висновки щодо наявності чи відсутності у третіх осіб ОСОБА_1 і ОСОБА_2 житлових прав на вказане приміщення, не вирішує питань , що стосуються видачі ордеру, не вирішує питань, що стосуються переведення нежилого приміщення в статус жилого, а також не вирішує питання щодо наявності чи відсутності у третіх осіб права на приватизацію жилого приміщення - даного чи іншого, - що є поза межами даної справи. При цьому суд виходить лише з того, що відповідач , видаючи оскаржуваний наказ і приймаючи рішення про приватизацію, діяв неправомірно, вийшовши за межі своїх повноважень, тому виданий ним акт ( у виді наказу) має бути визнаний незаконним і скасований. Встановлена неправомірність в діях відповідача і незаконність виданого ним наказу про передачу житла у власність в порядку приватизації - само по собі не є підставою для позбавлення вказаних осіб житлових прав на займане приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 2 ст. 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.106 КАСУ у разі пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду він може подати клопотання про його поновлення. Дане питання - щодо поновлення строку - може судом вирішуватись як при відкритті провадження у справі за даним позовом, так і у подальшому, при підготовці справи до розгляду чи розгляді справи судом.

Позивач просив поновити йому строк звернення до суду, посилаючись на те, що він не знав про здійснену приватизацію майна. Ні відповідач, ні треті особи не довели протилежного. Суду не представлено доказів на підтвердження того, що позивач раніше дізнався про наявність вказаного наказу. Ніяких документів, які б свідчили про прийняття позивачем відповідних рішень щодо розпорядження вказаним нерухомим майном, не надано. Відповідач в своїх запереченнях посилається як на доказ обізнаності позивача і його згоди на приватизацію даного приміщення, - на Лист і довідку про проживання ОСОБА_6 , за підписом ОСОБА_3 (за підписом особи, що приватизувала другу квартиру у цій будівлі, і наказ відносно якої судом визнаний незаконним та скасований : постанова від 24.10.2016р.). Разом з тим, дані лист і довідка - при наведених вище обставинах піддаються обґрунтованому сумніву, і судом не можуть бути прийняті до уваги як безспірний доказ того, що позивач був своєчасно обізнаний про підготовку приватизації, про надання згоди на приватизацію, або що взагалі знав про проведену приватизацію. Позивачі дізнались про даний Наказ при перевірці інформації із репортажу (сюжету) від 18.05.2016 на телеканалі «Громадське» в ефірі 86-го випуску програми «СлідствоІнфо», за результатами отримання 14.06.2016р. відповіді (вих. № 503/06-01 від 09.06.2016), до якої було долучено копію оскаржуваного Наказу на запит Київського КЕУ (вих. № 303/25-2342 від 31.05.2016).

Таким чином, позивач довів наявність у нього поважних причин пропуску строку звернення до суду за оскарженням даного наказу, передбачений ст.99 КАСУ, і тому суд вважає можливим такий строк позивачу поновити і розглянути позов по суті.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. 4 наказу Міністра оборони України від 03.01.1993 № 1 «Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають у будинках Міністерства оборони України», ст. 49, 51, 60, 99, 100, 111, 112 КАСУ, суд

П О С Т А Н О В И В:
Позов задовольнити;

визнати незаконним та скасувати Наказ Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області №74 від 10.07.2013р. «Про приватизацію квартири АДРЕСА_1 » за яким вказана квартира була передана в приватну спільну часткову власність ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.В. Селезньова