Справа № 819/292/17
Суддя: Осташ А.В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/292/17

05 квітня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Осташа А. В. з участю секретаря судового засідання Лукашової О.Є., представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом Тернопільської міської ради

до ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Тернопільській області

про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Тернопільська міська рада (далі позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Тернопільській області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Тернопільській області щодо передачі у комунальну власність міста Тернополя земельної ділянки площею 84,0621 га кадастровий номер :17:002:0006;

- зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути питання щодо передачі у комунальну власність міста Тернополя земельної ділянки площею 84,0621 га, кадастровий номер :17:002:0006.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, на даний час ініційоване міською радою питання отримання згоди на передачу земельної ділянки площею 84,0621 га кадастровий номер :17:002:0006 в комунальну власність, переговори по якому тривали протягом двох років, вирішене Тернопільським національним економічним університетом та погоджене Міністерством освіти і науки України. Представники позивача зазначили, що Тернопільська міська рада неодноразово зверталась до ОСОБА_5 управління Держгеодакастру у Тернопільській області щодо передачі зазначеної ділянки у комунальну власність для подальшого використання її відповідно до Генерального плану м. Тернополя, що підтверджується: зверненням від 25.11.2016 № 3226/01 на яке отримано відповідь від 07.12.2016 № 18-19-0.5- 17704/2-16 про відмову у передачі земельної ділянки у комунальну власність; зверненням від 19.12.2016 № 3364/01 відповідь не отримано; зверненням від 10.01.2017 №122/08-Ю відповідь не отримано. Отже, враховуючи необхідність забезпечення учасників АТО земельними ділянками для ведення індивідуального житлового будівництва, Тернопільська міська рада змушена звернутись до суду з метою захисту порушених прав.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з мотивів викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Тернопільській області зазначила, що на даний момент Головне управління є розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності на території області. Зазначена спірна земельна ділянка розташована за межами населеного пункту м. Тернополя і відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності. На сьогоднішній день, дана земельна ділянка поділена на 833 ділянки, які передбачено для передачі учасникам АТО. Разом з тим, пояснила, що правові підстави для передачі земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташовані за межами населеного пункту в комунальну, на даний час відсутні. Зазначила, що Головне управління Держгеокадастру в тернопільській області, розглядаючи звернення Тернопільської міської ради, прийняло рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України у звязку з чим правомірно відмовило у передачі земель з державної у комунальну власність, а тому просила відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників позивача, представників відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 21.02.2000 навчально-дослідному виробничому господарству «Наука» Тернопільської академії народного господарства на підставі рішення Тернопільської міської ради від 30.06.1999 видано державний акт на право постійного користування землею на площу 1419,0 га. Цільове призначення земельної ділянки згідно державного акту ведення дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду, для ведення сільського господарства.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів (аркуші справи 7-13) видно, що протягом 2015-2016 років Тернопільською міською радою проводились переговори з Тернопільським національним економічним університетом (далі - ТНЕУ) щодо передачі зазначеної земельної ділянки в комунальну власність.

Результатом даних перемовин стало те, що 26.11.2016 ТНЕУ оформив нотаріально посвідчену заяву щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 84,0621 га, яка розташована на території Тернопільської міської ради, кадастровий номер :17:002:0006 (аркуш справи 14).

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка кадастровий номер :17:002:0006, площею 84,0621 га, форма власності державна, власники Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області (аркуш справи 21).

Листом № 3226/01 від 25.11.2016 року Тернопільська міська рада звернулася до ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Тернопільській області щодо вирішення питання про припинення права користування земельної ділянки площею 84,0621 га в районі примикання обїзної дороги міста до автомобільної дороги Н02 Львів-Тернопіль та передачі її до комунальної власності (аркуш справи 13).

Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області листом № 18-19-0.5- 17704/2-16 від 07.12.2016 повідомив, що правових підстав для передачі земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташовані за межами населеного пункту, в комунальну на даний час відсутні (аркуш справи 15-17).

Тернопільська міська рада 19.12.2016 та 10.01.2017 листами № 3364/01 та №122/08-Ю (відповідно) повторно звернулася до відповідача щодо прийняття рішення щодо передачі зазначеної ділянки у комунальну власність (аркуш справи 18-20).

Як встановлено в судовому засіданні, 21.02.2017 листом №18-19-0.5-2176/2-17 Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області повторно, з мотивів наведених у листі від 07.12.2016 відмовило у передачі вищеописаної земельної ділянки у комунальну власність (аркуш справи 106-108).

Не погоджуючись із відмовою відповідача позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Оцінюючи правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем суд виходив з наступного.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Приписами частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Питання передачі земельних ділянок державної власності у комунальну власність регламентовано ст.117 Земельного кодексу України.

Частиною 1 статті 117 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні.

На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

До земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна державної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких обєктів у комунальну власність.

До земель комунальної власності, які не можуть передаватися у державну власність, належать земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об'єктів у державну власність.

За приписами частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Питання розмежування земель державної та комунальної власності в Україні регулюється також Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року №5245-VI.

Отже, зараз землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки:

- на яких розташовані будівлі, споруди, інші обєкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;

які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, які перебувають у державній власності.

В свою чергу, у державній власності залишаються:

а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки:

- на яких розташовані будівлі, споруди, інші обєкти нерухомого майна державної власності;

- які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони;

б) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок.

Системний аналіз вищенаведених правових норм дозволяє суду прийти до висновку про те, що чинним земельним законодавством не встановлено обмежень чи заборон щодо передачі земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташовані за межами населеного пункту в комунальну, а тому судом не беруться до уваги твердження відповідача викладені в листах від 07.12.2016 та 21.02.2017, що на даний час відсутні правові підстави для передачі земель державної власності (в т.ч. с/г призначення) в комунальну власність.

Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (частини перші статей 79 та 791 Земельного кодексу України відповідно).

Тобто, після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, Законом встановлена обовязковість проведення державної реєстрації речових прав на них. Отже, обовязковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на земельні ділянки, зокрема:

1) право власності;

2) інші похідні права: право оренди земельної ділянки; право користування (земельний сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право постійного користування, які реєструються після проведення державної реєстрації права власності на такі земельні ділянки.

Як встановлено в судовому засіданні спірна земельна ділянка як об'єкт цивільних прав зареєстрована в єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.10.2016 за №17012696. Власником земельної ділянки є Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, форма власності - державна, цільове призначення - для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства (аркуш справи 21).

З врахуванням вищевикладеного, незрозумілою суду є позиція ОСОБА_5 управління Держгеокадастру в Тернопільській області, яка викладена в листах від 07.12.2016 та 21.02.2017, з приводу того, що відповідач намагається довести те, що спірна земельна ділянка є державної форми власності а її розпорядником є Головне управління Держгеокадастру. Зазначена обставина не оспорювалась позивачем, адже в своїх зверненнях Тернопільська міська рада просить відповідача як розпорядника земельної ділянки державної форми власності передати її в комунальну. Тобто в даному випадку між сторонами існує спір з приводу передачі земельної ділянки з державної в комунальну, а не з приводу того, хто є належним розпорядником даної земелі.

Відповідно до частини 3 статті 83 Земельного кодексу України земельні ділянки державної власності, які передбачається використати для розміщення об'єктів, призначених для обслуговування потреб територіальної громади (комунальних підприємств, установ, організацій, громадських пасовищ, кладовищ, місць знешкодження та утилізації відходів, рекреаційних об'єктів тощо), а також земельні ділянки, які відповідно до затвердженої містобудівної документації передбачається включити у межі населених пунктів, за рішеннями органів виконавчої влади передаються у комунальну власність.

В судовому засіданні, встановлено, що на спірній земельній ділянці, генеральним планом міста Тернополя, затвердженим рішенням 37 сесії Тернопільської міської ради 5 скликання №5/37/11 від 10 серпня 2010 року, передбачено розташування житлового масиву садибної забудови (аркуші справи 89, 91).

Крім того, рішенням 44 сесії Тернопільської міської ради 6 скликання №6/44/12 від 27 січня 2014 року затверджено містобудівну документацію "План зонування території міста Тернополя", якою також в перспективі на спірній земельній ділянці передбачено розташування житлового масиву садибної забудови (аркуші справи №88, 92).

Незважаючи на те, що Тернопільська міська рада в клопотанні про передачу земельної ділянки зазначала про вищенаведені документи, відповідач, надаючи відповідь викладену в листах №18-19-0.5-17704/2-16 від 07.12.2016 та №18-19-0.5-2176/2-17 від 21.02.17 жодними чином не надавав їм правової оцінки.

Таким чином, суд вважає, що при розгляді клопотання про передачу земельної ділянки з державної у комунальну ОСОБА_5 управлінням Держгеокадастру повністю проігноровано вимоги ч.3 ст.83 Земельного кодексу України.

Судом також не беруться до уваги посилання відповідача на вимоги ст.ст. 173 та 174 ЗК України, щодо меж міста. Суд вважає, щодо спірних правовідносин дані норми не підлягають до застосування, оскільки спірним в даній справі є питання, щодо можливості передачі земельної ділянки з державної власності у комунальну, а не щодо встановлення меж міста, яке може стати тільки наслідком такої передачі.

Також судом не приймаються до уваги посилання відповідача у листі від 07.12.2016 на те, що Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області передає земельні ділянки у власність або користування для всіх потреб відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України (в тому числі для учасників АТО), оскільки перші звернення від громадян (в т.ч. від учасників АТО) до ОСОБА_5 управління Держгеокадастру в Тернопільській області почали находити тільки в січні 2017 року (аркуші справи 30-36), натомість звернення Тернопільської міської ради, щодо передачі в комунальну власність земельної ділянки в комунальну власність було датовано ще 25.11.2016.

Неприпустимим суд вважає покликання як позивача так і відповідача на те, що дії як органу місцевого самоврядування - Тернопільської міської ради так і державного органу - ОСОБА_5 управління Держгеокадастру в Тернопільській області, пов'язані із суспільним резонансом пов'язаним із необхідністю забезпечення земельними ділянками учасників АТО. Суд вважає, що такий суспільний резонанс може створюватися тільки внаслідок непослідовних дій самих органів влади (чи посадових осіб які її представляють), а не зі сторони учасників АТО, яким на законодавчому рівні передбачено державні гарантії на першочергове (переважне) право на отримання у власність земельної ділянки.

Надаючи оцінку рішенню щодо відмови у передачі земельної ділянки, суд на підставі критеріїв, встановлених ч.3 ст.2 КАС України, вважає, що відповідач прийняв оспорюване рішення протиправно (не у спосіб, що передбачений чинним законодавством) та необґрунтовано (без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття).

Згідно ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Вказаною нормою суд зобов'язаний дати юридичну оцінку рішенню суб'єкта владних повноважень і визначити спосіб поновлення порушеного права.

Оскільки, відповідач протиправним рішенням порушив права позивача, суд вважає, що поновити порушені права позивача слід шляхом визнання протиправним та скасувати рішення ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Тернопільській області щодо відмови у передачу в комунальну власність міста Тернополя земельної ділянки площею 84, 0621 га, кадастровий номер :17:002:0006, викладене в листах №18-19-0.5-17704/2-16 від 07.12.2016 та №18-19-0.5-2176/2-17 від 21.02.17 та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільської області повторно розглянути звернення Тернопільської міської ради щодо передачі у комунальну власність міста Тернополя земельної ділянки площею 84, 0621 га, кадастровий номер :17:002:0006, та прийняти рішення згідно вимог чинного земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що вступив стороною у справі, або якщо стороною у справі вступила його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задоволити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Тернопільській області щодо відмови у передачу в комунальну власність міста Тернополя земельної ділянки площею 84, 0621 га, кадастровий номер :17:002:0006, викладене в листах №18-19-0.5-17704/2-16 від 07.12.2016 та №18-19-0.5-2176/2-17 від 21.02.17.

3. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільської області повторно розглянути звернення Тернопільської міської ради щодо передачі у комунальну власність міста Тернополя земельної ділянки площею 84, 0621 га, кадастровий номер :17:002:0006, та прийняти рішення згідно вимог чинного земельного законодавства.

4. Повернути з державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Тернопільській області в користь Тернопільської міської ради судовий збір в розмірі 3 200 грн. сплачений згідно квитанцій №19 від 08.02.2017 та №8 від 21.02.2017.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано 10 квітня 2017 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.