Справа № 490/689/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"22" березня 2017 р. м. Київ К/800/9204/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Пасічник С.С., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, зобов'язання повторно розглянути питання щодо призначення пенсії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва на постанову Центрального районного суду міста Миколаєва від 13 грудня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2015 року, -

в с т а н о в и в :

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, у якому просив визнати нечинним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва від 29 серпня 2012 року № 312 щодо відмови в призначенні пенсії і зобов'язати відповідача повторно розглянути питання щодо призначення пенсії відповідно до встановленого законом порядку.

Постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 13 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2015 року, позов задоволено. Визнано неправомірним та скасовано рішення комісії з питань призначення та виплати пенсії при Управлінні Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва від 29 серпня 2012 року № 312 в частині відмови у призначенні ОСОБА_4 пенсії за вислугу років. Зобов'язано відповідача вирішити питання про призначення ОСОБА_4 пенсії за вислугу років з урахуванням того, що протягом періодів з 1 січня по 31 грудня 1992 року, з 1 січня 1994 року по 31 грудня 1995 року, з 1 січня по 31 грудня 1997 року, а також з 1 січня по 31 грудня 1996 року та з 1 січня по 31 грудня 1998 року у складі кандидатів до основного складу, він був членом збірної команди України з греко-римської боротьби.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Центрального районного суду міста Миколаєва від 13 грудня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2015 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 2 серпня 2012 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту «є» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) як майстру спорту міжнародного класу.

Рішенням комісії з питань призначення та виплати пенсії при Управлінні Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва від 29 серпня 2012 року № 312 позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки стаж його перебування у складі збірної команди становить 4 роки, виходячи з того, що періоди перебування у складі кандидатів до основного складу збірної команди до такого стажу не зараховуються.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з наявності правових підстав для призначення позивачеві пенсії відповідно до пункту «є» статті 55 Закону № 1788-XII, встановивши, що позивач має 6 років стажу, протягом якого входив до складу збірної команди України, з яких 4 роки - в основному складі збірної команди з греко-римської боротьби та 2 роки - у складі кандидатів до основного складу цієї команди.

У відповідності до пункту «є» статті 55 Закону № 1788-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за вислугу років мають спортсмени - заслужені майстри спорту, майстри спорту міжнародного класу - члени збірних команд при загальному стажі роботи не менше 20 років - у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

За змістом пункту 1 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу - членам збірних команд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583, пенсії за вислугу років призначаються спортсменам, які мають особливі заслуги перед фізкультурним рухом, - заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу при стажі роботи не менше 20 років і перебуванні в складі збірних команд України не менше 6 років незалежно від віку. Стаж, який дає право на пенсію за вислугу років, обчислюється на підставі трудової книжки та інших документів, що підтверджують перебування в складі збірних команд України, а також у разі наявності звання заслуженого майстра спорту або майстра спорту міжнародного класу.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій наказів Міністерства України у справах молоді і спорту від 22 грудня 1994 року № 2910, від 29 грудня 1995 року № 3354, Державного комітету України з фізичної культури і спорту від 31 грудня 1996 року № 291, від 23 грудня 1997 року № 2570, а також довідки Державної служби молоді та спорту України від 7 липня 2012 року № 1/4347, позивач перебував у складі збірної команди України з греко-римської боротьби в основному складі: з 1 січня по 31 грудня 1992 року; з 1 січня 1994 року по 31 грудня 1995 року; з 1 січня по 31 грудня 1997 року, а також у складі кандидатів до основного складу: з 1 січня по 31 грудня 1996 року та з 1 січня по 31 грудня 1998 року.

Статтею 1 Закону України «Про фізичну культуру і спорт» від 24 грудня 1993 року № 3808-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 3808-ХІІ) визначено, що спортсмен - фізична особа, яка систематично займається певним видом (видами) спорту та бере участь у спортивних змаганнях.

Згідно частин 4-6 статті 37 Закону № 3808-ХІІ склад національних збірних команд щорічно затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері фізичної культури і спорту та включає основний склад та склади спортсменів різних вікових груп з урахуванням вимог міжнародних спортивних федерацій. До основного складу національних збірних команд включаються спортсмени, які мають найвищі спортивні результати на всеукраїнських та міжнародних змаганнях. Центральний орган виконавчої влади у сфері фізичної культури і спорту укладає трудовий договір (контракт) із спортсменами та фахівцями штатної команди національних збірних команд України з олімпійських та неолімпійських видів спорту, а з видів спорту інвалідів - Український центр з фізичної культури і спорту інвалідів.

Частиною 9 статті 37 Закону № 3808-ХІІ передбачено, що спортсмени - члени штатної команди національних збірних команд України беруть участь у міжнародних змаганнях або інших спортивних змаганнях, не включених до Єдиного календарного плану фізкультурно-оздоровчих та спортивних заходів України, за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері фізичної культури і спорту відповідно до умов трудового договору (контракту).

Отже, перебування у складі збірної команди України передбачає наявність у спортсмена - члена збірної команди трудового договору.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В матеріалах справи відсутні дані щодо укладення протягом 6 років відповідних трудових договорів з ОСОБА_4, не містить таких записів і його трудова книжка. Вказані обставини судами попередніх інстанцій не перевірялися.

Списки складу збірних команд України з літніх видів спорту та довідка Державної служби молоді та спорту України від 7 липня 2012 року № 1/4347, на які посилалися суди попередніх інстанцій при вирішенні спору, підтверджують, що позивач, зокрема, у 1996, 1998 роках перебував у складі збірної команди України як кандидат до основного складу. Разом з тим, чи мав ОСОБА_4 у період 1992, 1996, 1998 років статус спортсмена - члена штатної збірної команди України, що є необхідною умовою для зарахування цього періоду до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, судами не досліджено.

Отже, ухвалюючи рішення суди попередніх інстанцій не встановили належним чином і не врахували всіх обставин цієї справи та норм законодавства, а також залишили поза увагою вимоги статей 11, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, які зобов'язують суд до активного вжиття заходів щодо з'ясування обставин справи, та щодо законності і обґрунтованості ухваленого судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва - задовольнити частково.

Постанову Центрального районного суду міста Миколаєва від 13 грудня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2015 року - скасувати, а справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, зобов'язання повторно розглянути питання щодо призначення пенсії - направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Пасічник С.С.