Справа № 822/285/17
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/285/17

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

11 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л.В.,

позивача: не з'явилась,

представника відповідача: Варави В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Волочиського відділення Красилівської об'єднаної податкової інспекції, Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2016 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2016 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі наказу Головного управління ДФС у Хмельницькій області № 351 від 30.06.2016 року було проведено фактичну перевірку магазину-буфету «Скарб», у якому здійснює господарську діяльність ОСОБА_3, що розташоване за адресою м. Волочиськ, вул. Незалежності, 3/7., з питань дотримання вимог Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI, Законів України від 06.07.95 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", від 19.12.95 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", постанови Правління НБУ від 15.12.04 №637 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", Кодексу Законів про працю України від 10.12.71 №322-VIII, Закону України „Про оплату праці" від 24.03.95 №108/95-ВР із наступними змінами та доповненнями.

За результатами проведеної перевірки було складено акт фактичної перевірки 01.07.2016 року №0090/22/01/40/НОМЕР_1, яким встановлено, що позивачем порушено вимоги п.7, п.10 ст.З р.ІІ Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР "Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" із змінами та доповненнями, а саме встановлено, що ФОП ОСОБА_3 використовувався електронний контрольно-касовий апарат Екселліо DMP-55В, заводський номер ИР00003736, фіскальний номер НОМЕР_2, версія внутрішнього програмного забезпечення - 68.55, який не створював контрольну стрічку в електронній формі, тобто не було можливості передавати електронні копії розрахункових документів з 01.01.2016 року по 31.05.2016 рік. Встановлено, що ФОП ОСОБА_3 не створено контрольні стрічки в електронній формі та не передано по дротових бездротових каналах зв'язку у загальній кількості 149 штук контрольних стрічок за період з 01.01.2016 року по 31.05.2016 рік.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 18.07.2016 року винесено податкові повідомлення-рішення від 18.07.2016р. № (форма «С») про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на суму 25330,0грн., № (форма «ПС») про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 510,0грн., № (форма «С») про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на суму 10000,0грн.

В подальшому після адміністративного оскарження податкове повідомлення - рішення від 18.07.2016 року № (форма «С») про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на суму 10000,0грн. було скасоване ДФС України.

Перевірка проводилася на підставі п.п.20.1.10. п.20.1. ст.20, п.75.1. ст.75, п.п.80.2.2, п.п. 80.2.5. п.80.2. ст.80 ПК України з питань здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

Відповідно до п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПКУ фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника.

Порядок проведення фактичної перевірки встановлено ст.80 Податкового кодексу України. Відповідно до п.80.1 ст.80 Кодексу, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.2. ст.80 ПК України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається латнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин передбачених цією статтею.

Згідно п.п.80.2.2 п.80.2. ст.80 ІІК України, фактична перевірка може проводитися у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідно до закону, патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на органи державної податкової служби, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Як вбачається з матеріалів справи листом ДФС України №16606/7/99-99-14-05-01-17 від 13.05.2016 року зобов'язано Головні управління ДФС в областях проаналізувати діяльність суб'єктів господарювання, що подають звітність без виторгів, що не подавали фіскальні звітні чеки більше семи днів та провести контрольно - перевірочні заходи. У списку доданому до листа значиться СГ ОСОБА_3

Отже, суд вважає, що оскільки фактична перевірка здійснювалась на підставі інформації отриманої від державного органу твердження позивача про її незаконність є безпідставними.

Стосовно посилання представника позивача на наказ про проведення перевірки від 30.06.2016 року № 351, який на його думку, був оформлений з порушенням вимог п.81.1 ст.81 ПКУ, суд зазначає наступне.

Як вбачається із наданих доказів в направленнях на перевірку тривалість перевірки зазначена - 10 діб. Відповідно до акту про результати фактичної перевірки від 01.07.2016р. № 0090/22-01-14/НОМЕР_1 перевірку розпочато о 15 год. 24 хв. 01.07.2016 року, і закінчено цього ж дня - год. 25 хв. Під час перевірки встановлено порушення п.7,10 ст. 3 Закону № 265, яке вчинено в період з 01.01.16р. по 31.05.16р.

Так як, в п. 102.1 ст., 102 ПК України передбачено строк давності (1095 днів) для контролюючого органу у випадку самостійного визначення ним суми грошових зобов'язань, суд дійшов до висновку, що перевіркою охоплено період який не перевищує 1095 днів, відтак вона проведена правомірно та на підставі чинного законодавства.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі Закон № 265/95-ВР).

В силу ст. 12 Закон № 265/95-ВР, на території України у сферах, визначених цим Законом, дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті реєстратори розрахункових операцій вітчизняного та іноземного виробництва, які включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій та конструкція і програмне забезпечення яких відповідає конструкторсько-технологічній та програмній документації виробника.

Не підлягають виключенню з Державного реєстру моделі реєстраторів розрахункових операцій, що раніше пройшли первинну реєстрацію та використовуються суб'єктом господарювання, до закінчення строку їх служби (строку, протягом якого виробник (постачальник) гарантує працездатність таких реєстраторів, у тому числі комплектувальних виробів та їх складових частин, збереження інформації у фіскальній пам'яті, за умови дотримання користувачем вимог експлуатаційних документів). Строк між первинною реєстрацією реєстраторів розрахункових операцій та датою їх виключення з Державного реєстру не повинен бути меншим семи років. У разі зміни законодавчих вимог до використання реєстратора розрахункових операцій виробник (постачальник) зобов'язаний, за наявності технічних можливостей, здійснити доопрацювання реєстратора розрахункових операцій.

Пунктом 7 статті 3 Закон № 265/95-ВР передбачено, що суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані.

Згідно п.10 ст.3 Закон № 265/95-ВР, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані, зокрема друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

Порядок передачі інформації до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку встановлюється органом доходів і зборів на базі технології, розробленої Національним банком України та погодженої центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Відповідно до "Порядку передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв'язку до органів державної податкової служби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.2012 року № 1057, суб'єкти господарювання, які використовують РРО, що створюють контрольні стрічки в електронній формі, та/або електронні контрольно-касові реєстратори, що створюють контрольну стрічку в друкованому вигляді, повинні забезпечити передачу до сервера обробки інформації електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці у пам'яті РРО або в пам'яті модемів, які до них приєднані.

В ході проведеної відповідачем перевірки встановлено, та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що реєстратор розрахункових операцій позивача, який підлягав перевірці не створював в електронній формі контрольні стрічки та не передавав по дротових або бездротових каналах зв'язку у загальній кількості 149 контрольних стрічок за період з 01.01.2016 року по 31.05.2016 року.

Твердження представника позивача спростовуються тим, що вищезазначена модель РРО ЕКСЕЛЛІО БМР-55В створює контрольну стрічку в електронній формі з 31.07.2013 року, оскільки відповідно до витягу Автоматизованої системи співставлення підсистеми "Аналітична система" системи "Податковий блок" ОСОБА_3 з 01.01.2016 року по 31.05.2016 року до органів ДФС по дротових або бездротових каналах зв'язку подавалася інформація лише про загальний обсяг розрахункових операцій, виконаних у готівковій та/або в безготівковій формі, яка міститься в їх фіскальній пам'яті, а передача розрахункових документів та фіскальних звітних чеків в електронній формі відповідно до п.10 ст.3 Закону № 265 до органів ДФС по дротових або бездротових каналах зв'язку розпочата лише з 01.06.2016 року.

Судом встановлено, що оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, до позивача було застосовано штрафні (фінансові) санкції, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР на загальну суму 25500 грн., з яких:

- 24990 грн. - нараховані штрафні (фінансові) санкції за не створення в електронній формі 149 контрольних стрічок та не передання їх по дротових або бездротових каналах зв'язку (податкове повідомлення рішення № від 08.06.2016 року);

- 510 грн. - про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за ненадання посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всіх документів, що належать або пов'язані з предметом перевірки.

Згідно п.5 ст.17 Закону № 265/95-ВР, за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі якщо контрольну стрічку не надруковано або не створено в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій, або виявлено спотворення даних про проведені розрахункові операції, інформація про які міститься на контрольній стрічці, створеній в електронній формі.

З наведеної норми слідує, що фінансова санкція в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян застосовується до суб'єкта господарювання у разі, якщо ним не надруковано або не створено в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій одну контрольну стрічку. Оскільки позивачем по кожному РРО не було створено в електронній формі 149 контрольних стрічок, то контролюючий орган, на думку суду, правомірно нарахував до сплати 25330 грн. (170 грн. х 149 контрольних стрічок).

Щодо нарахування штрафних (фінансових) санкцій за ненадання посадовим особам контролюючих органів у повному обсязі всіх документів, що належать або пов'язані з предметом перевірки суд враховує наступне.

Приписами ст. 44.1. ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до ст. 44.3. ПК України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно ст. 85.2. ПК України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

В судовому засіданні встановлено, що під час проведення перевірки позивачем не було надано до перевірки книгу обліку доходів і витрат ф.10.

Суд не бере до уваги пояснення представника позивача щодо зберігання книги обліку доходів і витрат ф.10, яка зареєстрована у Волочиському відділені Хмельницької ОДПІ 07.08.2014р. за №20 (копія додається), на момент проведення перевірки не в магазині-буфеті "Скарб" (м. Волочиськ вул. Незалежності 3/7), а за юридичною адресою ФОП ОСОБА_3 - АДРЕСА_1. Оскільки вони суперечать вимогам встановленим податковим законодавством.

Відповідно до ст.121.1. ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Оцінюючи вказані обставини суд дійшов до висновку, що податковим органом правомірно нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 510 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, та тим самим звернути увагу позивача на те, що у Прикінцевих положеннях Закону № 265/95-ВР передбачено, що з 1 січня 2015 року дозволяється первинна реєстрація лише реєстраторів розрахункових операцій, які створюють контрольну стрічку в електронній формі, та електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг), реєстраторів розрахункових операцій з купівлі-продажу іноземної валюти.

Дозволяється до 1 січня 2016 року використання електронних контрольно-касових апаратів, введених в експлуатацію до 1 січня 2015 року, що створюють контрольну стрічку в друкованому вигляді та подають до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку тільки інформацію про обсяг розрахункових операцій, виконаних у готівковій та/або в безготівковій формі, яка міститься в їх фіскальній пам'яті, і при цьому не подають електронних копій розрахункових документів.

Тобто, суб'єктам господарювання з 1 січня 2016 року заборонено використовувати електронні контрольно-касові апарати, які створюють контрольну стрічку в друкованому вигляді та подавати до органів доходів і зборів інформацію тільки про обсяг розрахункових операцій, і при цьому не подавати електронних копій розрахункових документів.

Виходячи з положень п. 8 розділу II "Прикінцеві положення" Закону № 265 користувачам зареєстрованих та введених в експлуатацію до 01.01.2015 року електронних контрольно - касових апаратів, що подають до органів ДФС тільки інформацію фіскальних звітних чеків, встановлено перехідний період тривалістю 1 рік для доопрацювання або заміни існуючої касової техніки на таку, що забезпечує подання по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків.

Отже, для суб'єктів господарювання існує два способи виконання вимог щодо створення електронної стрічки:

а) придбання реєстраторів розрахункових операцій, що створюють контрольну стрічку в електронній формі та містять вбудовані модеми;

б) доопрацювання існуючої касової техніки та приєднання до неї відповідних модемів для передачі звітної інформації.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 14 квітня 2017 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В. Курко О. П.