Справа № 822/2330/16
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2330/16

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

06 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М.

секретар судового засідання: Шевчук А. В.,

за участю:

представників відповідача (апелянта): Коваль І.І., Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування скарги апелянт вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

15 лютого 2017 року на адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу (вх.№ 2708/17) від позивача.

19 березня 2017 року до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи до 28 квітня 2017 року у зв'язку з перебуванням у навчальній відпустці (вх.№ 556/17) від позивача. З метою недопущення порушення розумних строків розгляду справи, а також враховуючи, що 02 березня 2017 року вже під час перебування у навчальній відпустці позивач приймав участь у судовому засіданні, колегія суддів задовольнила вказане клопотання частково та відклала розгляд справи на 06 квітня 2017 року.

23 березня 2017 року до Вінницького апеляційного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення по апеляційній скарзі (вх.№ 5056/17) від відповідача.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали вимоги апеляційної скарги та просили суд її задовольнити.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився, повноважного представника в суд не направив.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до Штатного розпису Славутської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області від 31.01.2015 затверджено штат в кількості 109 штатних одиниць, який введено в дію наказом Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області №2 від 02.02.2015 (далі - Штатний розпис від 31.01.2015 року) (а.с. 21-24).

Відповідно до Штатного розпису від 31.01.2015 у відділі оподаткування юридичних осіб затверджено 10 штатних одиниць, з яких 4 - посади Головних державних ревізорів-інспекторів.

Наказом Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області №5-о від 29.01.2016 "Про призначення працівників" ОСОБА_4 призначено в порядку переведення з 29 січня 2016 року з посади головного державного ревізора-інспектора відділу податкового аудиту на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу оподаткування юридичних осіб на період відпустки для догляду за дитиною основного працівника ОСОБА_5 по 20.05.2016 включно або до фактичної дати виходу з відпустки (а. с. 56).

Згідно з Штатним розписом на 2016 рік Славутської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області від 22.01.2016 затверджено штат в кількості 72 штатних одиниць, який введено в дію з 01.02.2016 наказом Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області №82 від 28.01.2016 (далі - Штатний розпис на 2016 рік від 22.01.2016) (а. с. 25 - 28).

Віповідно до вказаного Штатного розпису на 2016 рік замість відділу оподаткування юридичних осіб створено відділ податків і зборів з юридичних осіб, в якому передбачено 5 штатних одиниць, з яких 4 - посади Головних державних ревізор-інспекторів.

На виконання вимог Наказу №82 від 28.01.2016, у зв'язку з зміною організаційної структури, штатного розпису та скорочення штатної чисельності, адміністрацією Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області, 02.02.2016 позивача попереджено про наступне звільнення із займаної посади не раніше 02.04.2016, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП у зв'язку із скороченням штатної чисельності (а.с. 19).

Наказом Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області №17-о від 02.03.2016 у зв'язку із введенням в дію наказу від 28.01.2016 №82 ОСОБА_6 з 02.03.2016 переведено з посади головного державного ревізора-інспектора сектору податку на прибуток відділу оподаткування юридичних осіб на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів юридичних осіб на період відпустки для догляду за дитиною основного працівника ОСОБА_5 по 20.05.2016 включно або до фактичної дати виходу з відпустки. Цим же наказом на посади головних державних ревізорів-інспекторів відділу податків і зборів юридичних осіб переведено ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Наказом Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області №202 від 28.04.2016 "Про введення в дію організаційної структури та штатного розпису Славутської ОДПІ" введено в дію з 28.04.2016 Штатний розпис Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області в кількості 93 штатні одиниці (далі - Штатний розпис на 2016 рік від 28.04.2016) (а. с. 177).

Відповідно до Штатного розпису на 2016 рік від 28.04.2016 у відділі податків і зборів з юридичних осіб, передбачено 4 штатних одиниці, з яких 3 посади головних державних ревізорів-інспекторів (а.с. 178 - 180). Наказом Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області №38-о ОСОБА_6 звільнено 13.05.2016 року з посади Головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з юридичних осіб (а.с. 126), тому фактично на посадах цього відділу залишились ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9

У зв'язку з тимчасовою непрацездатністю та перебуванням у відпустках ОСОБА_4 був відсутній на роботі у період з 12.02.2016 по дату звільнення (07.11.2016).

Наказом Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області №88-о від 07.11.2016 ОСОБА_4 звільнено з посади головного державного ревізора-інспектора відділу оподаткування юридичних осіб, у зв'язку зі зміною організаційної структури, штатного розпису, скороченням штатної чисельності на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Вважаючи звільнення незаконним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 02.02.2016 незаконно попереджено про наступне вивільнення з підстави скорочення чисельності штату, якої не було до 28.04.2016, оскільки скорочення чисельності і штату Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області з 109 штатних одиниць до 72 штатних одиниць станом на 02.02.2016 не стосувалось посад головних державних ревізорів-інспекторів відділу податків і зборів з юридичних осіб в якому працював позивач, у зв'язку із чим звільнення є незаконним.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 87 Закону України від 10.12.2015№ 889-VIII "Про державну службу", підставою для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Водночас, норми ЗаконуУкраїни від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" передбачають можливість поширення на відносини проходження державної служби трудового законодавства. Оскільки норми спеціального закону (Закон № 889-VIII) не регулюють питання вивільнення державних службовців, то до спірних правовідносинах підлягають застосуванню норми трудового законодавства з даного питання.

Відповідно до ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями ст. 36 КЗпП України визначено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9, від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів" визначено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Розглядаючи доводи апелянта щодо правомірності попередження ОСОБА_4 про наступне вивільнення у зв'язку із скороченням штатної чисельності, колегія суддів зважає на такі обставини справи.

Так, у відповідності до Штатного розпису Славутської ОДПІ станом на 01.01.2015, штатна чисельність Славутської ОДПІ затверджена у кількості 109 штатних одиниць, при цьому штатна чисельність відділу оподаткування юридичних осіб, в якому працював позивач, становила 10 штатних одиниць, серед яких 1 штатна одиниця - начальник відділу, 2 штатні одиниці - завідувач сектору, 6 штатних одиниць - головний державний ревізор-інспектор, 1 штатна одиниця - старший державний ревізор-інспектор.

Відповідно до наказу Славутської ОДПІ від 28.01.2016 №82 з 01 лютого 2016 року введено в дію Штатний розпис Славутської ОДПІ на 2016 рік в кількості 72 штатні одиниці. Відповідно до вказаного Штатного розпису на 2016 рік замість відділу, оподаткування юридичних осіб, посаду у якому обіймав ОСОБА_4, створено відділ податків і зборів з юридичних осіб та затверджено його штатну чисельність в кількості 5 штатних одиниць, серед яких 1 штатна одиниця - начальник відділу, 4 штатних одиниці - головний державний ревізор-інспектор, тобто чисельність новоствореного відділу зменшено на 5 штатних одиниць, зокрема на скорочено 2 посади головних державних ревізорів-інспекторів, а загальна штатна чисельність Славутської ОДПІ, у порівнянні з попередньою, скорочена на 37 штатних одиниць. Тобто, факт скорочення чисельності працівників у відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Разом з цим, судом першої інстанції не надано належної правовї оцінки тій обставині, що замість відділу оподаткування юридичних осіб, в якому працював позивач, створено новий відділ податків і зборів з юридичних осіб, в якому наявні лише 4 посади головного державного ревізора-інспектора, замість 6 штатних одиниць, які були наявні у попередньому відділі.

В подальшому, відповідно до Штатного розпису на 2016 рік від 28.04.2016 у відділі податків і зборів з юридичних осіб, передбачено 4 штатних одиниці, з яких 3 посади головних державних ревізорів-інспекторів.

Зазначені обставини беззаперечно вказують на те, що скорочення чисельності працівників у відділі, в якому працював ОСОБА_4 та замість якого створено відділ податків і зборів з юридичних осіб, відбулося як 01.02.2016, так і 28.04.2016.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що у відділі, в якому працював позивач, скорочення чисельності посад головних державних ревізорів-інспекторів мало місце лише 28.04.2016, оскільки відповідачем в ході апеляційного перегляду справи підтверджено таке скорочення посад ще з 01.02.2016 відповідно до наказу від 28.01.2016 №82.

Також апеляційним судом враховується той факт, що попередженням від 02.02.2016 позивачу повідомлено про наступне звільнення із займаної посади згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України не раніше 02.04.2016, тобто не раніше встановленого законом 2-х місячного терміну попередження.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає неспростованим факт правомірності попередження ОСОБА_4 про наступне вивільнення у зв'язку із скороченням штатної чисельності, оскільки факт скорочення чисельності посад мав місце 01.02.2016, в тому числі і у відділі оподаткування юридичних осіб.

Аналізуючи доводи апелянта відносно того, що звільнення ОСОБА_4 07.11.2016 з посади головного державного ревізора-інспектора відділу оподаткування юридичних осіб Славутської ОДПІ на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України відбулося з дотриманням норм трудового законодавства, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до вимог ст.49-2 КЗпП України 02.02.2016 Славутською ОДПІ надано до державної служби зайнятості звітну інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, де значиться також і посада, яку обіймав позивач.

Як вбачається із вказаної звітності, у зв'язку із зазначеними змінами в організації виробництва і праці відповідача, всього підлягали попередженню про наступне вивільнення працівники в кількості 91 особа, щодо кожного з яких відповідач мав забезпечити дотримання вимог законодавства про працю, в тому числі в частині переважного права залишення на роботі.

Водночас, як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_4 не користувався переважним правом на залишення на роботі у порівнянні з іншими працівниками, що попереджались про вивільнення. Зокрема, відповідно до наданої відповідачем Інформації про склад відділу від 16.12.2016 №6586/10/22-14-04-10, відділ оподаткування юридичних осіб станом на 31.01.2016 складався з 10 штатних одиниць, які займали 13 осіб: 1 штатна одиниця - начальник відділу (ОСОБА_11); - 2 штатні одиниці - завідувач сектору (ОСОБА_12, ОСОБА_7.); 6 штатних одиниць - ГДРІ (1. ОСОБА_9, 2. ОСОБА_13, 3. ОСОБА_8, 4. ОСОБА_6, 5. ОСОБА_14, (ОСОБА_15 та ОСОБА_16 - на період відпустки основного працівника ОСОБА_14), 6. ОСОБА_5, (ОСОБА_4- на період відпустки основного працівника ОСОБА_5.); 1 штатна одиниця - СДРІ (ОСОБА_17.).

В матеріалах справи наявні копії наказів Славутської ОДПІ, що стосуються призначення/переведення цих працівників, їх біографічні довідки, копії довідок про результати порівняльного аналізу продуктивності праці зазначених працівників, а також довідкова інформація (в табличній формі) щодо кваліфікації, продуктивності праці та інших умов, що дають переважне право на залишення роботі.

Апелянт звертає увагу на те, що вказані документи підтверджують дотримання Славутською ОДПІ приписів ст. 42 КЗпП України, у зв'язку із чим надано право переважного залишення на роботі саме тим працівникам, які об'єктивно ним користувалися. Також факт наявності вищої кваліфікації і продуктивності праці інших працівників слугували для відповідача підставою для надання іншим працівникам переваг при залишенні на роботі.

Крім того, як зазначив апелянт, ОСОБА_4, мав найменший стаж роботи в Славутській ОДПІ серед працівників відділу (1 рік 4 місяці - на день попередження), найнижче спеціальне звання - "Інспектор податкової та митної справи IV рангу" та не мав інших переважних прав залишення на роботі у порівнянні з іншими працівниками.

Суд апеляційної інстанії зазначає, що згідно з п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику, розгляду судами трудових спорів" від 6 листопада 1992, при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

За таких обставин судова колегія погоджується з позицією апелянта, що в порівнянні з іншими працівниками, у зв'язку з відсутністю більш високої кваліфікації і продуктивності праці, а також враховуючи відсутність у позивача права на переважне залишення на роботі, відповідач мав право на переведення більш кваліфікованих працівників відділу оподаткування юридичних осіб, посади яких скорочувалися, на посади ГДРІ відділу податків і зборів з юридичних осіб, наказом від 02.03.2016, зокрема ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, замість ОСОБА_4

Колегія суддів звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні надано правову оцінку факту переведення 02.03.2016 ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 на посади головних державних ревізорів-інспекторів, однак не обґрунтовано на підставі яких обставин справи суд першої інстанції прийшов до висновку щодо незаконності такого переведення, враховуючи наявність в матеріалах справи доказів проведення порівняльної характеристики кваліфікації зазначених працівників та ОСОБА_4

Також судова колегія враховує ту обставину, що станом на 01.02.2016 в Славутській ОДПІ були наявні такі вакантні посади: посада головного державного інспектора з питань інформаційних технологій, кваліфікаційною вимогою для призначення на яку є наявність вищої технічної освіти, якої немає у ОСОБА_4, а також тимчасова посада головного державного інспектора з питань матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури на період відпустки для догляду за дитиною основного працівника, яка була запропонована СДРІ ОСОБА_17 як особі, яка має вищі, у порівнянні з позивачем, кваліфікацію та продуктивність праці, а також стаж роботи в Славутській ОДПІ та спеціальне звання, яка прийняла вказану пропозицію та в подальшому призначена на зазначену посаду.

Крім того, на момент звільнення позивача (07.11.2016) у відповідача були відсутні інші вакантні посади, які міг зайняти позивач.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач, надаючи перевагу у збереженні на посаді більш кваліфікованих працівників, а також враховуючи відсутність можливості запропонувати ОСОБА_4 іншу вакантну посаду, діяв правомірно та мав достатньо правових підстав для звільнення позивача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

З врахуванням системного аналізу норм чинного законодавства та дослідивши обставини справи в ході апеляційного розгляду, судова колегія прийшла до переконання, що наказ Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області №88-о від 07 листопада 2016 року "Про звільнення ОСОБА_4" висенено правомірно та обгрунтовано, оскільки відповідач діяв на підставах, у спосіб та в межах наданих йому повноважень, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України.

Враховуючи, що відповідачем доведено факт правомірного звільнення ОСОБА_4 з займаної посади, а також, що вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення вказаних позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення у справі та допустив порушення норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її, з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 квітня 2017 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.