Справа № 766/16556/16-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 766/16556/16-а

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Дорошинська В.Е.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Димерлія О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні, в якому позивач просив: визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні в частині встановлення йому розміру щомісячного довічного грошового утримання у 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, замість належних 88 відсотків такої винагороди; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні встановити йому щомісячне довічне грошове утримання, як судді у відставці, у розмірі 88 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 05.10.2016 року.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2016 року заявлений позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів приходить до наступних висновків.

з 20 жовтня 1999 року позивач працював на посаді судді Дніпровського районного суду м. Херсона.

Указом Президента України № 341/2016 від 22.08.2016 року його було переведено на посаду судді Херсонського міського суду Херсонської області.

Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII «Про звільнення суддів» позивача звільнено із займаної посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Херсонського міського суду Херсонської області від 03 жовтня 2016 року позивача відраховано зі штату суду 03 жовтня 2016 року.

06 жовтня 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці.

Управлінням Пенсійного фонду України в місті Херсоні призначено позивачу щомісячне довічне грошове утримання з розрахунку 80 відсотків розміру суддівської винагороди на час звільнення у відставку.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи позивача на посаді судді, до якого, зокрема, зараховується денну форму навчання та перебування на прокурорських посадах становить 24 роки 05 місяців 26 днів, що в свою чергу дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 88 відсотків суддівської винагороди.

Колегія суддів частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на викладене.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (чинного на час звернення позивача за призначенням довічного грошового утримання) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

При цьому, згідно п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (чинного на час звернення позивача за призначенням довічного грошового утримання) право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Статтею 35 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (чинного та в редакції на момент прийняття Верховною Радою України постанови про відставку позивача) визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

При цьому, згідно п. 11 Перехідних положень вказаного Закону (чинного та в редакції на момент роботи позивача на посаді судді) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (чинного та в редакції на момент роботи позивача на посаді судді) від 15.12.1992 року № 2862-XII до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також, відповідно до абзацу 3 пункту 1 Указу Президента України № 584 від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно абзацу 2 пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

З матеріалів справи чітко вбачається, що приймаючи рішення про відставку позивача був врахований наступний його стаж в якості стажу судді, що дає йому право на таку відставку: 09.1988-06.1993 р.р. - студент денної форми навчання імені І.І. Мечникова (половина стажу); 09.1994-03.1995 р.р. - стажист на посаді помічника прокурора Дніпровського району м. Херсона; 03.1995-03.1996 р.р. - помічник прокурора Дніпровського району м. Херсона; 03.1996-10.1996 - старший помічник прокурора Дніпровського району м. Херсона; 10.1999-08.2016 р.р. - суддя Дніпровського районного суду м. Херсона; 08.2016-10.2016 р.р. - суддя Херсонського міського суду Херсонської області, що станом на день відрахування позивача зі штату Херсонського міського суду Херсонської області складає повних 21 рік.

Зазначені обставини підтверджуються, як довідкою Херсонського міського суду Херсонської області, так і трудовою книжкою позивача, що ним подавались до Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні для призначення щомісячного довічного грошового утримання.

Доводи відповідача щодо наявності у позивача стажу роботи на посаді судді лише у розмірі 16 років 11 місяців, який, на думку останнього, дає йому право на щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% його суддівської винагороди повністю спростовуються, як постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 року № 1600-VIII «Про звільнення суддів», якою звільнено позивача у відставку саме при наявності у нього стажу судді повних 21 рік, а так само і довідкою Херсонського міського суду Херсонської області та трудовою книжкою позивача.

За встановлених у справі обставин щодо врахування при звільненні позивача у відставку повних 21 рік його стажу в якості стажу судді, що дає йому право на таку відставку, розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача повинен складати 82% його суддівської винагороди, а дії відповідача про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% його суддівської винагороди є протиправними.

Разом з цим, доходячи вірного висновку про протиправність дій відповідача щодо призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% його суддівської винагороди, суд першої інстанції помилково погодився з доводами позивача щодо наявності у нього стажу роботи на посаді судді повних 24 роки. Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях та спростовується матеріалами справи, за якими, як зазначалось вище, приймаючи рішення про відставку позивача був врахований його стаж в якості стажу судді, що дає йому право на таку відставку, 21 рік.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Враховуючи викладене, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до її неправильного вирішення по суті, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про часткове задоволення заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2016 року - задовольнити частково.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2016 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні щодо призначення ОСОБА_2 щомісячного грошового утримання з розрахунку 80 відсотків від суддівської винагороди судді.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання ОСОБА_2 з 05.10.2016 року з розрахунку 82 відсотки суддівської винагороди судді, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Димерлій