Справа № 128/4116/16-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 128/4116/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Бондаренко О.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

12 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мирошниченко С.О.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги, у звязку з чим просили залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Відповідач в судове засідання не зявився, зазначивши в апеляційній скарзі, що розгляд провести без участі його представника. Відповідно до частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 01 листопада 2016 року позивач звернувся з заявою до управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі про призначення пенсії. Також ним надано усі необхідні документи.

Листом управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницькій області від 09 листопада 2016 року № 1271/06- 30/02 позивача повідомлено, що його період роботи в колективному сільськогосподарському підприємстві "Дружба" не був включений в розрахунок пенсії, оскільки в трудовій книжці не вказано встановлений мінімум трудової участі та фактична кількість відпрацьованих вихододнів, а інших уточнюючих документів не було представлено (а.с. 9).

Не погоджуючись з вказаною відмовою управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницькій області позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні періоду роботи в колективному сільськогосподарському підприємстві "Дружба" при призначенні пенсії позивачу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Колегією суддів встановлено, що позивач з 25 липня 1995 року по 16 грудня 1999 року працював повний робочий день на посаді агронома колективного сільськогосподарського підприємства "Дружба" с. Лаврівка, Вінницького району, Вінницької області, а також був членом даного колективного сільськогосподарського підприємства, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці (а.с. 4 - 5).

Згідно з листом Вінницького районного трудового архіву Вінницької районної ради від 09 листопада 2016 року № Г-234, в архівних справах сільськогосподарської артілі (колгосп) "Червона Армія", колгоспу імені Молотова, сільськогосподарської артілі (колгосп) "Дружба", колгоспу імені Молотова, добровільного колективного господарства пайовиків "Дружба" за 1995 -1999 роки відомості про встановлений мінімуму та кількість відпрацьованих людино-днів позивачем відсутні (а.с. 8).

Оцінивши встановлені судом обставини справи та надані позивачем письмові докази, колегія суддів дійшла висновку, що стаж роботи позивача в колективному сільськогосподарському підприємстві "Дружба" с. Лаврівка, Вінницького району, Вінницької області з 25 липня 1995 року по 16 грудня 1999 року на посаді агронома підтверджується належними та достатніми доказами, визначеними наведеними нормативно-правовими актами.

Доводи відповідача про те, що в трудовій книжці не вказано встановлений мінімум трудової участі та фактична кількість відпрацьованих вихододнів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки факт роботи в колективному сільськогосподарському підприємстві "Дружба" підтверджується записами в трудовій книжці, а відсутність (незбереження) певних документів не може позбавити особу її конституційного права на пенсійне забезпечення.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що стаття 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на яку посилається відповідач, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин з огляду на наступне.

З 25 липня 1995 року по 16 грудня 1999 року позивач працював в колективному сільськогосподарському підприємстві "Дружба", а не в колгоспі.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" колективне сільськогосподарське підприємство - є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.

Таким чином, висновок відповідача про те, що ОСОБА_2 був членом колгоспу в період з 25 липня 1995 року по 16 грудня 1999 року є необґрунтованим.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 13 квітня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5