Справа № 703/205/17
Суддя: Калашник В. П.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/205/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Калашника В.П.

з участю секретаря Бойко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

установив:

ОСОБА_1 з 2 вересня 2016 року перебуває на обліку у Смілянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України (надалі в тексті - УПФУ) та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

16 грудня 2016 року ОСОБА_1 подав до УПФУ заяву про переведення на інший вид пенсії, а саме про призначення пенсії на підставі ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру», до якої приєднав довідку про заробітну плату за останні 60 місяців з відповідними додатками та довідку прокуратури Черкаської області про стаж роботи.

Розпорядженням від 22 грудня 2016 року № 165871 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру», зазначено, що він не має права на такий вид пенсії.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПФУ, в якому просив визнати протиправними дії УПФУ щодо відмови у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру», скасувати відповідне розпорядження УПФУ та зобов'язати відповідача перевести його на цей вид пенсії і призначити пенсію у розмірі 60% від середньомісячного заробітку, починаючи з дня подачі заяви про переведення на інший вид пенсії.

В судове засідання сторони не з'явились, в направлених до суду заявах просили розглядати справу у їх відсутності; позивач позов підтримав.

В направлених до суду запереченнях відповідач позов не визнав і пояснив, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року, скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до ЗУ «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України. А тому, з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Сторони визнали, що ОСОБА_1 з 2 вересня 2016 року перебуває на обліку у Смілянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України (надалі в тексті - УПФУ) та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

16 грудня 2016 року він звернувся до відповідача із заявою про переведення на інший вид пенсії, а саме про призначення пенсії на підставі ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру».

Розпорядженням 165871 від 22 грудня 2016 року позивачу відмовлено у переведенні на інший вид пенсії, у зв'язку з тим, що він не має права на пенсію.

Листом першого заступника начальник УПФУ від 22 грудня 2016 року № 11880/03 ОСОБА_1 повідомлено, що відмова ґрунтується на підставі п. 5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевою самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 9 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» прокурорам, визнаним інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Як вбачається з довідки прокуратури Черкаської області від 8 грудня 2016 року № 18-323 та трудової книжки, ОСОБА_1 з 1 вересня 2000 року по 16 лютого 2005 року навчався в національній юридичній академії України ім. Я. Мудрого, а з 16 лютого 2005 року по 1 грудня 2016 року працював в органах прокуратури.

Наказом № 391к від 1 грудня 2016 року позивача звільнено з посади слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури області на підставі п. 7 ч. 1 ст. 51 ЗУ «Про прокуратуру» за власним бажанням.

Відповідач визнав, що стаж роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури становить 11 років 9 місяців 26 днів.

Відповідно до довідки до Акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААА № 531057 від 02 вересня 2016 року позивачу встановлено інвалідність II групи загального захворювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» інвалідам ІІ групи пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч. 6 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Згідно з п. 5 Перехідних положень цього Закону положення ЗУ «Про прокуратуру», в тому числі статті 86, що регулює пенсійне забезпечення працівників органів прокуратури, поширюється на слідчих органів прокуратури до початку діяльності державного бюро розслідувань.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про прокуратуру» гарантії незалежності прокурорів забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, в т.ч. в прокуратурі (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба (зокрема) у правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Крім того, згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Тому, посилання відповідача на те, що на час звернення позивача із заявою у переведенні призначеної ОСОБА_1 пенсії з одного виду на інший підлягає застосуванню закон, який прийнятий в часі пізніше ніж ЗУ «Про прокуратуру» є безпідставним.

Частиною 1 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Враховуючи, що позивач як інвалід 2 групи звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, судові витрати по справі компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 94, 158-163 КАС України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру».

Скасувати розпорядження Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області № 165871 від 22 грудня 2016 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру».

Зобов'язати Смілянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області перевести ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності з 16 грудня 2016 року відповідно до ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» і призначити пенсію у розмірі 60% від середньомісячного заробітку на підставі довідки прокуратури Черкаської області № 18-323 від 8 грудня 2016 року з проведенням відповідного перерахунку.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подання протягом 10-ти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження -після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Головуючий: В. П. Калашник