Справа № 813/2847/16
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 р. № 876/857/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №813/2847/16 за позовом Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 кооператив «Житлово-будівельний кооператив «На Роксоляни, 51» про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В:

22.08.2016 Закрите акціонерне товариство «Львівський керамічний завод» звернулось в суд з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 кооператив «Житлово-будівельний кооператив «На Роксоляни, 51», просило, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 09.11.2016, визнати протиправними дії відповідача, що полягають в ініціюванні передачі в комунальну власність незавершеного будівництвом 24-квартирного житлового будинку на вул.Роксоляни,51, у м.Львові, що в процесі приватизації не увійшов до статутного капіталу ВАТ «Львівський керамічний завод» та перебував на балансі ЗАТ «Львівський керамічний завод».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26.12.2016 позовну заяву ЗАТ «Львівський керамічний завод» залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Товариство подало апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26.12.2016 та направити справу для продовження розгляду судом першої інстанції. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в п.4 протоколу наради Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 22.02.2013 щодо передачі незавершеного будівництва зазначено, що наступну нараду із вказаного питання провести 08.03.2013, а тому арбітражному керуючому не було і не могло бути відомо про лист відповідача від 22.02.2013. Також в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження про направлення оскаржуваного листа арбітражному керуючому Товариства. Про такий лист як підставу прийняття Ухвали Львівської міської ради №2321 від 30.05.2013 позивачу стало відомо у квітні 2016 року.

В судовому засіданні представники позивача апеляційну скаргу підтримали, представник відповідача та представник третьої особи щодо апеляційної скарги заперечили, просили залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги та пояснення представників сторін в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було відомо про існування процедури передачі незавершеного будівництва житлового будинку №51 на вул.Роксоляни у власність територіальної громади м.Львова ще з 01.02.2013, а про існування звернення відповідача до Львівського міського голови від 22.03.2013 №03-13-011147 «Щодо надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Львова незавершеного будівництвом 24-кв. житлового будинку по вул.Роксоляни, 51 з подальшою передачею його на баланс обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «На Роксоляни, 51» позивач дізнався з 23.07.2013, проте, звернувся з позовом до суду лише 22.08.2016.

Суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред'явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення. Відтак законодавець передбачив, що в разі, якщо особа не знала про порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність того, що особа могла дізнатися про порушення своїх прав, зокрема, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, постановою господарського суду Львівської області від 17.01.2013 у справі №8/61 ЗАТ «Львівський керамічний завод» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3 (т.1 а.с.36-37), яка виконує обовязки по даний час, що підтверджено представниками позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 № 2343-XII арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) з моменту винесення ухвали (постанови) про призначення його арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства - боржника.

Положеннями ст.41 вказаного Закону встановлено, що ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута. З дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута.

З наявної в матеріалах справи копії протоколу щодо передачі незавершеного будівництва житлового будинку №51 на вул.Роксоляни у власність територіальної громади м.Львова від 01.02.2013, на нараді, за присутності ОСОБА_3, заслуховували виконання доручень попередньої наради та визначення алгоритму дій щодо передачі незавершеного будівництва житлового будинку на вул.Роксоляни, 51 від регіонального відділення ФДМУ у власність територіальної громади м.Львова. За результатами наради вирішено розробити проект дорожньої карти щодо передачі незавершеного будівництва у власність територіальної громади м.Львова; проекти ухвал міської ради: щодо надання згоди на передачі незавершеного будівництва у комунальну власність; про прийняття такого об'єкта у власність територіальної громади м.Львова. Арбітражному керуючому (ліквідатору), регіональному відділенню ФДМУ та голові ЖБК рекомендувати провести робочі зустрічі для уточнення фактичного стану та юридичних питань, повязаних з передачею незавершеного будівництва на вул.Роксоляни,51. Наступну нараду із зазначеного питання провести 22.02.2013 (т.1 а.с.211).

Листом від 04.02.2013 №11-13-00711 Регіональне відділення ФДМ України по Львівській області повідомило арбітражного керуючого ЗАТ «Львівський керамічний завод» про те, що Регіональне відділення ФДМ України по Львівській області вживаються заходи щодо передачі незавершеного будівництвом 24-х квартирного житлового будинку по вул.Роксоляни, 51 у комунальну власність територіальної громади м.Львова, зокрема, листом від 31.08.2012 №03-13-04967 регіональним відділенням скеровано звернення до Львівського міського голови з проханням розглянути на сесії міської ради питання про надання згоди на прийняття вказаного житлового будинку у комунальну власність територіальної громадян м.Львова (т.1 а.с.206).

Відповідно до протоколу наради щодо передачі незавершеного будівництва житлового буднику №51 на вул.Роксоляни у власність територіальної громади м.Львова від 22.03.2013, в якій також брала участь арбітражний керуючий ОСОБА_3, заслухали виконання доручень попередньої наради та визначення алгоритму дій щодо передачі незавершеного будівництва житлового будинку на вул.Роксоляни, 51 від регіонального відділення ФДМУ у власність територіальної громади м.Львова. За результатами наради вирішено рекомендувати арбітражному керуючому (ліквідатору) провести спільно з регіональним відділенням ФДМУ робочі зустрічі з питань, пов'язаних із передачею незавершеного будівництва на вул.Роксоляни, 51; надати письмовий запит із зазначенням проблемних питань, які потребують вирішення (т.1 а.с.210).

Як вбачається зі змісту листа Регіонального відділення ФДМ України по Львівській області від 22.02.2013 №03-13-01147 відповідач повторно звернувся до Львівського міського голови з проханням розглянути ініційоване листом від 31.08.2012 №03-13-04967 питання про надання органом місцевого самоврядування згоди на прийняття в комунальну власність вказаного вище об'єкта незавершеного будівництва (т.1 а.с.7).

За результатами розгляду звернень Регіонального відділення ФДМ України по Львівській області 30.05.2013 Львівська міська рада прийняла ухвалу № 2321 «Про надання згоди на прийняття у власність територіальної громади м. Львова територіальної громади м. Львова об'єкта незавершеного будівництва - 24-квартирного житлового будинку на вул.Роксоляни, 51», в якій вказано, зокрема: «Враховуючи звернення Регіонального відділення ФДМ України по Львівській області від 22.02.2013 №03-13-01147 (зареєстроване у Львівській міській раді 26.02.2013 за №1.4-1135)…» (т.1 а.с.8).

Як встановлено судом першої інстанції в подальшому позивач, не погоджуючись із вказаною ухвалою Львівської міської ради, звернувся 23.07.2013 до Галицького районного суду м. Львова з позовною заявою, в якій просив визнати протиправною та її скасувати.

В адміністративному позовові про скасування ухвали Львівської міської ради від 30.05.2013 №2321, копія якого наявна в матеріалах справи, ЗАТ «Львівський керамічний завод» зазначило, що про прийняття оскаржуваної ухвали стало відомо з офіційного сайту Львівської міської ради. Вказано, що в протоколі №02/13 від 18.06.2013 арбітражним керуючим ОСОБА_3 зазначено, що нею отримано звернення ФДМУ щодо передачі в комунальну власність незавершеного будівництва на вул. Роксоляни, 51. Вирішено доручити ліквідатору арбітражному керуючому ОСОБА_3І здійснити одночасно передачу у комунальну власність 10-поверхового будинку і незавершеного будівництвом 24-кв. будинку по вул.Роксоляни,51 (т.1 а.с.208-209).

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 10.01.2014 відкрито провадження у справі №4661/8633/13-а за адміністративним позовом ЗАТ «Львівський керамічний завод» до Львівської міської ради, Регіонального відділення ФДМ України по Львівській області про скасування ухвали №2321 від 30.05.2013 та призначено справу до судового розгляду 03.03.2014 (т.1 а.с.184).

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 04.06.2015 у справі №461/8633/13-а вказану позовну заяву залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою представника позивача в судове засідання. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 у справі №876/7090/15 вказана ухвала суду скасована, а справа направлена для продовження розгляду.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 20.05.2016 у справі №461/8633/13-а позовна заява залишена без розгляду за клопотанням представника позивача про залишення позовної заяви без розгляду відповідно до п.5 ч.1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвалою судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2016 апеляційну скаргу Товариства на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 20.05.2016 у справі №461/8633/13-а повернено апелянтові.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачу, від імені та в інтересах якого діяв та діє арбітражний керуючий (ліквідатор) ОСОБА_3 (наділений правами керівника), про існування процедури передачі незавершеного будівництва житлового будинку №51 на вул. Роксоляни у власність територіальної громади м.Львова було відомо ще з 01.02.2013 (нарада від 01.02.2013 щодо передачі незавершеного будівництва житлового будинку №51 на вул.Роксоляни у власність територіальної громади м.Львова), а про існування звернення відповідача до Львівського міського голови від 22.03.2013 №03-13-011147 «Щодо надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Львова незавершеного будівництвом 24-кв. житлового будинку по вул.Роксоляни, 51 з подальшою передачею його на баланс обслуговуючого кооперативу «Житлово - будівельний кооператив «На Роксоляни, 51» Товариство мало б дізнатись з 23.07.2013 (звернення з адміністративним позовом щодо визнання протиправною та скасування ухвал Львівської міської ради від 30.05.2013 №2321).

Крім цього, як зазначено судом першої інстанції позивач оскаржує дії відповідача, що полягають в ініціюванні передачі в комунальну власність незавершеного будівництвом 24-квартирного житлового будинку на вул.Роксолани,51 у м.Львові, що в процесі приватизації не увійшов до статутного капіталу відкритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» та перебував на балансі закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» без вказівки на конкретне звернення відповідача, а в цілому.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Щодо визначення, власне, поважності причин пропуску строку звернення до суду, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідним вказати, що законодавством не встановлено перелік випадків, які можуть розцінюватись судом як поважні причини пропуску строків, а тому, відповідно, вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції суду, до якого з адміністративним позовом звертається позивач.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування, та доданих до неї матеріалів.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 6 грудня 2016 року (справа п/800/9/16) зазначено, що у розумінні статті 100 КАС України поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є наявність обставин, які створили об'єктивні перешкоди для звернення особи з адміністративним позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.

Таким чином, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Як вказано в позовній заяві, додаткових пояснень від 28.11.2016 та від 20.12.2016 та апеляційної скарги про існування звернення відповідача до Львівського міського голови від 22.03.2013 №03-13-011147 «Щодо надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Львова незавершеного будівництвом 24-кв. житлового будинку по вул. Роксоляни, 51 з подальшою передачею його на баланс обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «На Роксоляни, 51» дізнався у квітні 2016 року. Апелянт зазначає, що у відповідь на адвокатський запит з проханням надати належним чином завірені копії документів, які стали підставою для прийняття ухвал щодо передачі в комунальну власність незавершеного будівництва 24-квартирного житлового будинку по вул.Роксоляни,51 у м.Львові, Львівська міська рада листом від 04.04.2016 №1103-53 надіслала затребувані ухвали, а також копії матеріалів до них.

Щодо вказаних обставин, то суду апеляційної інстанції, враховуючи обставини справи та зміст ухвали Львівської міської ради від 30.05.2013 №2321, відсутність в матеріалах справи підтвердження того, що до 09.03.2016 позивач вживав заходи щодо отримання такого звернення, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав, небажання дізнатися про їх порушення або неналежне виконання ліквідатором Товариства покладених на нього обовязків, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що за відсутності підстав для визнання поважними причин пропуску строків звернення до суду, позовну заяву Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» слід залишити без розгляду.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п.1 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення позовної заяви без розгляду у звязку із поданням позову після закінчення строків звернення до адміністративного суду. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №813/2847/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_1

Повний текст Ухвали складено 12.04.2017р.