Справа № 820/3429/16
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 р.Справа № 820/3429/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: Чалого І.С. , Пянової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2017р. по справі №820/3429/16

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

22.06.2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1М.), ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2Б.), ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3П.), ОСОБА_4 (далі по тексту - ОСОБА_4В.), ОСОБА_5 (далі по тексту - ОСОБА_5І.) звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якій просили суд:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ОСОБА_6 Ворота" ОСОБА_7 щодо не включення позивачів до переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ "ОСОБА_6 Ворота";

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ОСОБА_6 Ворота" ОСОБА_7 вчинити включити позивачів до переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ "ОСОБА_6 Ворота" та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивачів, як вкладників, які лають право на відшкодування коштів за вкладом у АТ «ОСОБА_6 ворота» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо порушення законних прав позивачів на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду та зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вчинити дії згідно ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відносно вимог позивачів;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у місячний строк з моменту набрання чинності рішенням по справі законної сили подати звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 року (з урахуванням ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2017 року про виправлення описки) залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 ВОРОТА» ОСОБА_7.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо порушення законних прав позивачів на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду.

Зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вчинити дії згідно ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відносно вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4

Відповідач, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2017 року по справі №820/3429/16 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невірне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з червня 2014 року між КП «Харків-Сигнал» та позивачами по справі (працівниками підприємства) було укладено наступні договори безпроцентної поворотної позики на покращення умов проживання, навчання тощо зі строком повернення суми позики до 03 червня 2017 року: договір №3 про надання безпроцентної позики працівнику від 03.06.2014р. укладений між ОСОБА_1 і КП «Харків-Сигнал» на суму позики у розмірі 135 000грн.; договір №2 про надання безпроцентної позики працівнику від 03.06.2014р. укладений між ОСОБА_2 і КП «Харків-Сигнал» на суму позики у розмірі: 30 000грн.; договір №4 про надання безпроцентної позики працівнику від 03.06.2014р. укладений між ОСОБА_3 і КП «Харків-Сигнал» на суму позики у розмірі 130 000грн.; договір №3 про надання безпроцентної позики працівнику від 03.06.2014р. укладений між ОСОБА_5 і КП «Харків-Сигнал» на суму позики у розмірі 130 000грн.;договір №1 про надання безпроцентної позики працівнику від 03.06.2014р. укладений між ОСОБА_4 і КП «Харків-Сигнал» на суму позики у розмірі 130 000грн.

За умовами цих договорів (п. 3.1) позика надається шляхом перерахування позикодавцем коштів на картковий рахунок позичальника у день підписання цього договору.

Відповідно до умов зазначених договорів КП «Харків-Сигнал» платіжним дорученням №271 від 03 червня 2014р. (проведено банком 03 червня 2014р.) перерахувало позивачам (транзитний рахунок для зарахування на банківські платіжні картки фізичних осіб) суму позики в розмірі визначеного у договорі, кожному, усього 655 000 грн., що підтверджується банківською випискою.

Карткові рахунки позивачів були відкриті у ПАТ «Банк золоті ворота» на підставі договору про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб та надання послуг №355 від 03 липня 2013р. який укладено між Комунальним підприємством «Харків-Сигнал» та ПАТ «Банк золоті ворота». За умовами цього договору банк надає клієнту послуги по обслуговуванню виплати заробітної плати, авансів тощо співробітникам підприємства, які здійснюються на користь останніх в безготівковому порядку на їх поточні рахунки, з виготовленням та наданням їм у користування спеціальних платіжних засобів - пластикових карт.

Позивачі лише частково отримали грошові кошти зі своїх рахунків за допомогою пластикових карт, залишок складав: у позивача ОСОБА_8 залишок коштів на рахунку становить 129 639,85грн.; у позивача ОСОБА_4 залишок коштів на рахунку становить 124 598,68грн.; у позивача ОСОБА_2 залишок коштів на рахунку становить 124 616,95грн.; у позивача ОСОБА_3 залишок коштів на рахунку становить 124603,19грн.; у позивача ОСОБА_5 залишок коштів на рахунку склав 124 603,22 грн.

Залишок коштів на рахунках позивачів у ПАТ «Банк золоті ворота» підтверджується довідками від 19.11.2014р. та виписками по особовому рахунку позивачів.

31 липня 2014р. ПАТ «Банк золоті ворота» постановою Правління Національного банку України №456 було віднесено до категорії неплатоспроможних.

01 серпня 2014р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №67 про запровадження з 04 серпня 2014р. тимчасової адміністрації та про призначення Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в АТ «ОСОБА_6 Ворота» ОСОБА_7.

Згідно офіційної інформації, яка була розміщена у відділеннях ПАТ «ОСОБА_6 Ворота», ПАТ КБ «Стандарт» (банк-агент) набув усіх прав та обов'язків боржника перед вкладниками ПАТ «Банк золоті ворота» щодо повернення грошових коштів вкладників, залучених ПАТ «Банк золоті ворота», і сплати відсотків за договорами банківського розрахунку/вкладу, укладеними ПАТ «Банк золоті ворота», у межах 200 000 грн.

04 грудня 2014р. постановою Правління Національного банку України №781 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Банк золоті ворота».

05 грудня 2014р. виконавчою дирекцією Фонду розпочато процедуру ліквідації ПАТ Банк золоті ворота» та призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_7 Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Банк золоті ворота» строком на 1 рік з 35 грудня 2014 року по 04 грудня 2015 року, включно.

Рішенням від 04 грудня 2015р. №215 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Банк золоті ворота» та делегування повноважень ліквідатора, виконавча дирекція Фонду продовжила: строк здійснення процедури ліквідації АТ «Банк золоті ворота» на один рік по 04.12.2016р. включно, та призначила Уповноваженою особою Фонду та делегувала всі повноваження ліквідатора ОСОБА_7

З 15 жовтня 2014 року ПАТ "ОСОБА_6 ворота" розпочало виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Виплати коштів здійснювалися протягом терміну дії тимчасової адміністрації через установи ПАТ КБ «Стандарт».

Позивачам в установі ПАТ КБ «Стандарт» було відмовлено у проходженні реєстрації для виплати за вкладами, які здійснюються в період дії тимчасової адміністрації, та присвоєння індивідуального реєстраційного номера вкладника, з тих підстав, що Уповноваженою особою Фонду прийнято наказ №79-1 від 23.10.2014 року про зупинення перерахування/виплати за транзакціями і правочинами згідно переліку, до якого увійшли і позивачі.

Відповідно ПАТ КБ «Стандарт» здійснив виплати лише тим вкладникам, які згідно Договору про здійснення виплат вкладникам №1 від 13 жовтня 2014 р. були включені до Реєстру вкладників, що додається до Договору, а позивачів не включено до загального реєстру вкладників на виплати коштів по поточному рахунку.

У лютому 2016р. позивачі по справі подали на ім'я директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб письмові заяви з вимогою виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом, розміщеним у банку ПАТ «Банк золоті ворота».

В травні 2016р. на свої заяви позивачі по справі від Фонду гарантування отримали відповідь, де зазначено, що у переліку вкладників, що був переданий до Фонду Уповноваженою особою Фонду гарантування на ліквідацію банку АТ «Банк золоті ворота» ОСОБА_7, інформація про вклади позивачів відсутня. Також, повідомлено, що у разі внесення доповнень до Переліку вкладників АТ «Банк золоті ворота», можливо буде здійснити грошовий переказ. Про результати розгляду зазначеного питання позивачів буде проінформовано додатково.

В травні 2016р. позивачі по справі звернулись до ГУ НП в Харківській області з інформаційним запитом, щодо наявності кримінального провадження відносно позивачів щодо наявності коштів на їх особових рахунках банку внаслідок сумнівної операції з пов'язаними юридичними особами.

Згідно отриманих відповідей на інформаційний запит позивачів, встановлено, що до слідчих підрозділів ГУ НП в Харківській області заяви за вказаним у запиті фактами не надходили та відповідно кримінальне провадження не розпочинались.

Згідно відповіді від 26.05.2016р. №637 Уповноваженої особи Фонду ОСОБА_7 на запит КП «Харків-Сигнал» щодо виплати коштів його працівникам (позичальникам), стало відомо, що АТ «Банк золоті ворота» направив до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб лист №33 від 19.01.2016р. щодо розгляду питання про включення до переліку вкладників раніше заблокованих коштів фізичних осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Питання щодо розблокування рахунків вкладників не вирішене. Також, повідомлено, що відносно поданої заяви до СУ ГУМВС України у Харківській області, остаточного рішення у провадженні не прийнято.

Підставою не включення позивачів до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, стало рішення виконавчої дирекції Фонду (наказ №79-1 від 23.10.2014р.), яким прийнято тимчасово не здійснювати виплати вкладникам фізичним особам, на рахунок яких внаслідок сумнівних операцій з повязаними юридичними особами отримані грошові кошти в період, коли банком не у повній мірі виконувалися свої зобов'язання перед вкладниками.

Позивачі по справі, вважаючи, зокрема протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо порушення законних прав позивачів на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду та зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вчинити дії згідно ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відносно вимог позивачів, звернулися до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивачів є документально та нормативно обґрунтованими, законними та правомірними.

В свою чергу, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Під владними управлінськими функціями, що здійснюються на основі законодавства, зокрема на виконання делегованих повноважень, слід розуміти будь-які владні повноваження у рамках діяльності держави чи місцевого самоврядування, що не належать до законодавчих повноважень чи повноважень здійснювати правосуддя.

Згідно із ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акта індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта /суб'єктів/, дотримання якого забезпечується правовими механізмами.

Дії суб'єкта владних повноважень - активна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із правового аналізу вказаних норм вбачається, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Колегія суддів зазначає, що спір у даній справі фактично виник у звязку зі здійсненням процедури ліквідації (банкрутства) банку.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до частин 1, 3 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. Законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України "Про банки та банківську діяльність" передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

В пункті 6 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

При цьому абзацом другим частини другої статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 ГПК України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верхового Суду України, яка викладена в постанові від 15.06.2016 р. по справі №826/20410/14.

В силу ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги положення діючого законодавства та правові висновки Верховного Суду України, колегія суддів дійшла висновку, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до частини 1 статті 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування постанови суду першої інстанції із ухваленням рішення про закриття провадження у справі, та одночасно розяснює позивачеві право звернутись із позовом до суду в порядку господарського судочинства.

Керуючись п. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 4 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2017р. по справі №820/3429/16 скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії закрити.

Розяснити сторонам, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_9
Судді ОСОБА_10 ОСОБА_11
Повний текст ухвали виготовлений 10.04.2017 р.