Справа № 211/3520/16-а(2-а/211/11/17)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2017 рокусправа № 211/3520/16-а(2-а/211/11/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.
суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 лютого 2017 року у справі №211/3520/16-а(2-а/211/11/17) за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції роти №2 батальону №3 в м. Кривому Розі Буткова Дмитра Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03 серпня 2016 року звернувся до суду з позовом до інспектора Управління патрульної поліції роти №2 батальону №3 в м. Кривому Розі Буткова Дмитра Сергійовича, згідно з яким, просить визнати дії відповідача неправомірними та скасувати постанову серії ПС2 №751459 від 24.07.2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КупАП.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що 24.07.2016 року він дійсно керував та здійснив стоянку автомобіля Daewoo Sense для того щоб здійснити посадку пасажира, але зупинився він за пішохідним переходом приблизно на відстані близько 7 метрів. Зупинка тривала не більше двох хвилин, пасажир сів в автомобіль та вони поїхали. При цьому патрульний автомобіль проїхав повз позивача. Приблизно за 100 метрів від вказаного пішохідного переходу, коли позивач рухався, його зупинили та склали оскаржувану постанову.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 лютого 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову серії ПС2 №751459 від 24.07.2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КупАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо протиправності постанови серії ПС2 №751459 від 24.07.2016 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що постановою відповідача серії ПС2 №751459 від 24.07.2016 року по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. за те, що 24.07.2016 року о 03:00 годині водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Daewoo Sense, державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив стоянку транспортного засобу у місці де заборонена зупинка, а самена пішохідному переході, чим порушив п. 15.10а 3.34 ПДР (а.с.2).

Законність та обґрунтованість вказаної постанови та дій відповідача щодо винесення цієї постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків зупинки, стоянки, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 15.10 «а» ПДР встановлено, що стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

В свою чергу пунктом 15.9 «г» передбачено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Зі змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №751459 від 24.07.2016 року вбачається, що водій автомобіля Daewoo Sense, державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив стоянку транспортного засобу у місці де заборонена зупинка, а саме на пішохідному переході, чим порушив п. 15.10а 3.34 ПДР (а.с.2).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з оскаржуваної постанови відповідачем на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбачено частиною 1 статті 122 КУпАП доказів, в тому числі і автоматичної відео фіксації правопорушення до цієї постанови не додавалося.

Тобто, фактично відсутні будь-які докази які б вказували на вчинення позивачем правопорушення зазначеного у постанові серії ПС2 №751459 від 24.07.2016 року.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов`язку не виконав.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Слід зазначити і про безпідставність тверджень заявника апеляційної інстанції про те, що позивач зазначаючи в своєму позові про здійснення ним зупинки близько 7 метрів від пішохідного переходу фактично підтвердив факт вчинення ним адміністративного правопорушення за яке на нього накладено адміністративне стягнення постановою серії ПС2 №751459 від 24.07.2016 року, оскільки твердження позивача щодо здійснення ним зупинки близько 7 метрів від пішохідного переходу є його суб`єктивним баченням відстані зупинки його автомобіля від пішохідного переходу та не підтверджується жодними доказами. Крім того, відповідач притягнув позивача до відповідальності за здійснення зупинки саме на пішохідному переході, а не за здійснення зупинки менше 10 метрів від такого переходу.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 лютого 2017 року у справі №211/3520/16-а(2-а/211/11/17) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко