Справа № 826/4522/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4522/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кобилянський К.М. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

11 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б., Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року позивач - ОСОБА_3, звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» за рахунок відповідача-1 в розмірі 123494,47 грн. на підставі договору банківського рахунку №008180/2620 від 27.03.2009;

зобов'язати відповідача-2 включити ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» за рахунок відповідача-1 в розмірі 123494,47 грн. на підставі договору банківського рахунку №008180/2620 від 27.03.2009 в порядку, визначеному чинним законодавством;

визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо не включення до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача-1, відомостей про ОСОБА_3 щодо відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» за рахунок відповідача-1 в розмірі 123494,47 грн. на підставі договору банківського рахунку №008180/2620 від 27.03.2009;

зобов'язати відповідача-1 включити позивача в Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» за рахунок відповідача-1, щодо відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» за рахунок відповідача-1 в розмірі 123494,47 грн. на підставі договору банківського рахунку №008180/2620 від 27.03.2009;

зобов'язати відповідача-1 затвердити Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» за рахунок відповідача-1, який повинен містити відомості про ОСОБА_3 щодо відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» за рахунок відповідача-1 в розмірі 123494,47 грн. на підставі договору банківського рахунку №008180/2620 від 27.03.2009;

зобов'язати відповідача-1 вчинити дії щодо виплати грошових коштів у розмірі, визначеному частиною першою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що розміщені за договорами банківського рахунку у Публічному акціонерному товаристві «Європейський газовий банк», на користь ОСОБА_3.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 липня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, уповноважена особа подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

У судове засідання з'явилися не всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов'язкова. З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 липня 2015 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись нормами ч. 1 ст. 195 КАС України, за якими суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції розглядає даний спір в частині вимог апеляційної скарги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича щодо задоволених позовних вимог.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції встановив відсутність підстав, визначених в ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для визнання договору позивача з банком №008180/2670 нікчемним. Суд виходив з того, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не наділяє Уповноважену особу Фонду повноваженнями на визнання правочинів фіктивними. Відповідного судового рішення про визнання недійсним договору банківського рахунку від 27.03.2009 № 008180/2620, матеріали справи не містять, а про існування таких судових рішень ні суду, ні сторонам не відомо.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, між ОСОБА_3 (клієнт) та ПАТ «Єврогазбанк» (банк) укладено договір банківського рахунку від 29.03.2009 № 008180/2620, за умовами якого банком відкрито клієнту поточний рахунок № 11.

На підставі укладеного між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» 27.03.2009 договору банківського рахунку № 008180/2620, позивачем було розміщено в банку грошові кошти на суму більш ніж дев'ять з половиною мільйонів гривень, що сторонами не заперечується.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17.11.2014 №725 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський Газовий Банк» вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Єврогазбанк». На підставі вказаної постанови, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 18.11.2014 № 121 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Єврогазбанк» та призначення уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Єврогазбанк» Ковальова В.М.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 18.12.2015 № 150 призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку Оберемка Р.А. з 19.12.1014.

У газеті «Голос України» № 226 (5976) за 22.11.2014 опубліковано оголошення про початок процедури ліквідації ПАТ «Єврогазбанк» та повідомлено, що для отримання коштів вкладники банку з 25.11.2014 по 06.01.2015 включно, можуть звертатись до установ банку-агента - ПАТ «Банк «Київська Русь»; відшкодування вкладникам ПАТ «Єврогазбанк» після 06.01.2015 здійснюватимуться за результатами розгляду їх індивідуальних звернень на адресу Фонду.

26 вересня 2014 на підставі заяви про видачу готівки № 0132_dr позивачу виплачено відшкодування в сумі 76 505,53 грн., як вкладнику АТ «Єврогазбанк», згідно реєстру від 22.09.2014.

Проте, різницю (в сумі 123 494,47 грн.) між сумою гарантованого відшкодування (200 000 грн.) та фактично виплаченою сумою коштів (76 505,53 грн.) позивач, станом на дату звернення до суду з даним позовом, не отримав.

06.11.2014 позивач звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявою, в якій просив виплатити йому гарантовану суму відшкодування за вкладом, розміщеним в ПАТ «Європейський газовий банк», згідно договору банківського рахунку № 008180/2620 від 27.03.2009.

Листом від 27.11.2014 № 21-036-14038/14 відповідач-1 повідомив позивача про те, що на даний час уповноважена особа Фонду на ліквідацію АТ «Єврогазбанк» здійснює перевірку правових підстав розміщення коштів в банку, з урахуванням обмежень в діяльності банку, встановлених Національним банком України під час віднесення АТ «Єврогазбанк» до категорії неплатоспроможних.

10.12.2014 позивач звернувся до уповноваженої особи фонду з заявою, в якій просив письмово повідомити його в 3-денний термін з дня отримання цієї заяви про причини його відсутності в переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, проте відповіді на заяву не отримав.

При цьому, відповідачі не надали до матеріалів справи жодних рішень, прийнятих в межах їхніх повноважень, якими б позивача було позбавлено права на виплату суми гарантованого Фондом відшкодування в розмірі, в даному випадку, 123 494,47 грн. (200 000 - 76 505,53).

Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернулася до адміністративного суду з адміністративним позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.12р. № 4452-VI, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 4452-VI).

Відповідно до статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 4 цього ж Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділений відповідними функціями, що визначені частиною другою статті 4 Закону № 4452-VI. Серед таких функцій є здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку і навіть застосування до банків та їх керівників відповідно фінансових санкцій і накладення адміністративні штрафів.

За приписами частини третьої статті 37 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду.

Наведене свідчить про те, що функції Фонду та уповноваженої особи пов'язані із здійсненням владних управлінських повноважень.

Згідно з частинами першої та другої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону № 4452-VI, за змістом якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Як зазначено в частині другій статті 38 Закону № 4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За загальним правилом недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Згідно з частиною третьою статті 36 Закону № 4452-VI є нікчемними правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду.

За приписами частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Отже, за Законом № 4452-VI уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 38 Закону № 4452-VI Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті тягне за собою певні правові наслідки для того, кого воно стосується (частина п'ята статті 38 Закону № 4452-VI із змінами, внесеними згідно із Законом України від 16.07.2015 N 629-VIII).

За змістом норм Закону № 4452-VI право перевірки правочинів на предмет перевірки виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто самого твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Судом встановлено, що позивача не включено до переліку вкладників, оскільки, на переконання уповноваженої особи, згідно виписки по особовим рахункам Трускавецького відділення № 1 АТ «Єврогазбанк» за 18.06.2014 з поточного рахунку ОСОБА_3 нібито було видано через касу банку суму в розмірі 4 084 800,00 грн. В цей же день на 22 особи (згідно виписки по рахунках) було оформлено депозитні договори та нібито залучено від цих осіб кошти в межах суми, гарантованої Фондом, на загальну суму 4 084 800,00 грн.

Згідно виписки по рахунках та довідки про залишок коштів у Трускавецькому відділенні №1 AT «Єврогазбанк», станом на початок дня та на кінець дня 18.06.2014 сума залишку незмінна і становила 1,19 грн.

Таким чином, на переконання відповідача-2, у Трускавецькому відділенні № 1 АТ «Єврогазбанк», на замовлення ОСОБА_3, спільно з працівниками відділення банку, було здійснено ряд фіктивних операцій щодо видачі неіснуючої суми грошових коштів та залучення неіснуючих коштів на рахунки третіх осіб.

Оцінюючи наведені доводи апелянта колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із зауваженнями суду першої інстанції, що уповноважена особа ігнорує той факт, що позивач просить відшкодувати йому суму коштів в межах суми відшкодування, яка гарантована Фондом. При цьому, фактично позбавляючи позивача права на отримання гарантованої Фондом суми відшкодування, відповідач-2 не приймає жодного акта індивідуальної дії по відношенню до ОСОБА_3 та не посилається на жодний пункт закону, як на підставу не включення позивача до переліку вкладників.

Суд апеляційної інстанції враховує, що всі доводи апеляційної скарги зводяться саме до вчинення ОСОБА_7, посадовими особами банку та іншими особами шахрайських дій та заволодіння грошовими коштами державного бюджету України, в результаті дроблення коштів ОСОБА_7, що є, на думку апелянта, кримінально караним діянням.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними такі доводи апелянта.

Згідно із частиною першою статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не може брати до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

За приписами частин першої та четвертої статті 72 КАС України не потребують доказування обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили. В свою чергу вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Враховуючи викладене, самостійні звинувачення апелянта та/або сам лише факт порушення кримінального провадження не може бути визнано судом належним доказом правомірності дій відповідачів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників ПАТ «Єврогазбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому така бездіяльність уповноваженої особи суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є протиправною.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 липня 2015 року - без змін.

Одночасно, колегією суддів звернено увагу на клопотання представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича про закриття провадження у справі в зв'язку з тим, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Вказане клопотання обґрунтоване, зокрема, правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 15.06.2016 у справі № 21-286а16 (справа № 826/20410/14).

Згідно позиції Верховного Суду України, викладеної у вказаній постанові, на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів. До вказаних висновків Верховний Суд України прийшов за наслідками розгляду справи за позовом ОСОБА_8 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова С.І. про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

Згідно статті 2442 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегія суддів вважає за доцільне відступити від правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 15.06.2016 у справі № 21-286а16, з огляду на наступне.

Висновок Верховного Суду України у зазначеній постанові зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вищевказані спірні правовідносини, які врегульовані нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому спори, які виникають на стадії ліквідації банку належить розглядати в порядку ГПК України.

Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» банкрутство - це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Неплатоспроможність, визначена також статтею 1 вищевказаного Закону, як неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

З наведеного слідує, що Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються в порядку ГПК України.

Разом з цим, частиною 3 статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дійсно встановлено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Однак, суд звертає увагу на те, що в даній адміністративній справі вирішуються спірні відносини в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказаний Закон є спеціальним, яким, у свою чергу, врегульовано правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Системний аналіз вищевказаних положень, дає підстави суду дійти до висновку, що в даному випадку ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку в силу відмінного правового регулювання відрізняється від процедури передбаченої Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Зокрема, в силу положень статті 7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин в частині задоволення кредиторських вимог в силу Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство в господарському суді.

Натомість, у даному випадку, ліквідація банку, здійснюється на підставі рішення Правління Національного банку України в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким, в свою чергу, не передбачено порушення справи про банкрутство в господарському суді, а тому в даному випадку застосування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до спірних правовідносин не підлягає, та, як наслідок, відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Окремо суд звертає увагу на пункт 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», відповідно до якого адміністративним судам роз'яснено, що спори, які виникають за участю Фонду у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказані висновки кореспондуються з позицією Вищого адміністративного суду України, що викладена в Листі № 992/11/14-14 від 25.07.2014.

Крім того, правовідносини, що розглядаються у даній справі виникли під час здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк», а відтак зазначений висновок Верховного Суду України при вирішенні заявленого клопотання врахований бути не може.

Враховуючи наведене в сукупності, а також з метою дотримання положень статті 17 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відступлення від правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 15.06.2016 у справі № 21-286а16 та вирішення даної справи в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає підстав для закриття провадження у даній справі, а тому в задоволенні заявленого клопотання має бути відмовлено.

Керуючись ст.ст. 17, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.