Справа № 804/4167/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2016 р. Справа № 804/4167/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торг-Інвест" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Торг-Інвест» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в якому з урахуванням уточнень просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення прийняті Головним управління ДФС у Дніпропетровській області:
- від 22.06.2016р. № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток» в розмірі 47 236.25 гривень, з яких 37 789,00 гривень сума основного зобов'язання за основним платежем та 9 447,25 гривень за штрафними санкціями;
- від 22.06.2016р. № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» в розмірі 52 483,75 гривень, з яких 41 987,00 гривень сума основного зобов'язання за основним платежем та 10 496,75 гривень за штрафними санкціями;
- від 22.06.2016р. № НОМЕР_3 за штрафними санкціями за платежем «податок на доходи фіз.осіб, що сплачені податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п» в розмірі 510,00 гривень;
- від 22.06.2016р. № НОМЕР_4 про визначення суми грошового зобов'язання з податків і зборів, у точу числі з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 7 143.54 гривень, з яких 4 128,61 гривень сума основного зобов'язання за основним платежем та 3 014,93 гривень за штрафними санкціями;
- від 22.06.2016р. № НОМЕР_5 про визначення суми грошового зобов'язання з податків і зборів, у тому числі з військового збору в розмірі 162,61 гривень, з яких 130,09 гривень сума основного зобов'язання за основним платежем та 32,52 гривень за штрафними санкціями.
В обґрунтування адміністративного позову, позивач зазначає, що правочини між позивачем та контрагентами з ТОВ ТД «Севеко», ПП «Мускун», ПП «Абсолют Транс» відповідають вимогам чинного законодавства, при їх укладанні сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, грошові кошти сплачено, що підтверджується наданими позивачем первинними документами. Крім того, на момент здійснення господарських операцій вказані контрагенти були зареєстровані платниками ПДВ. Позивач зазначає, що надав відповідачу всі докази того, що здійснені ним операції були реальними, а вчинені правочини дійсними та законними, до перевірки своєчасно були надані всі первинні документи стосовно господарських взаємовідносин з вищезазначеними контрагентами. Щодо податку на доходи фізичних осіб, позивач зазначає, що ТОВ «Торг-Інвест» були укладені договори безоплатного користування майном з ОСОБА_5 від 25.09.2012 року №25/09 та з ОСОБА_6 від 02.01.2013 року №02/01/13-с. Договір позички не передбачає висування з боку позичкодавця вимоги щодо компенсації вартості послуг з надання майна у користування, отже підприємством не нараховувалось будь якого доходу на користь позичкодавця, а отже відсутня база оподаткування податковим на доходи фізичних осіб, оскільки позичкодавці в даному випадку не отримували жодного доходу. Таким чином, висновки акту перевірки не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а відповідно є протиправними, у звязку з чим оскаржувані рішення підлягають скасуванню.
Від відповідача надійшло заперечення в яких зазначено, щодо нереальності господарських операцій ТОВ «Торг-Інвест» з контрагентами, відповідач вказує на відсутність у контрагентів необхідних умов для здійснення господарських операцій та окремі недоліки первинних документів у ТТН. Також, перевіркою правильності обчислення та своєчасності перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб ТОВ «Торг-Інвест» встановлено, що між позивачем та фізичними особами ОСОБА_5 та з ОСОБА_6 укладались договори оренди нерухомого майна. Рішення Новомосковської міської ради від 26.02.2010р. №896 та Дніпропетровської міської ради від 26.12.2012р. №6/30, від 27.11.2013р. №6/43 мають обов'язковий характер, для орендарів, які згідно з п.п.170.1.2 п. 170.1 ст.170 ПК України є податковими агента платників податків-орендодавців. Таким чином, згідно з вимогами розділу XX підрозділу 1 пункту 1 Перехідних положень Податкового кодексу з урахуванням пп.3.1.3 розділу 3 Порядку № 1020 податок на доходи фізичних осіб в розмірі 3899,10грн. вважається податковим боргом за узгодженим податковим зобов'язанням та стягується з податкового агента із застосуванням заходів відповідальності, передбачених Податковим кодексом. В порушення п.18.1 ст.18 Податкового кодексу України виплати на користь фізичних осіб та ФОП ОСОБА_7 не відображено ТОВ «ТОРГ-ІНВЕСТ» у звіті за формою 1-ДФ. Таким чином, дії податкового органу щодо проведення перевірки та викладені висновки в ОСОБА_3 перевірки відповідають вимогам чинного законодавства України, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, у звязку з чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та доповненнях.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на доводи викладені в запереченнях.
Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що в період з 04.05.2016р. по 25.05.2016р., згідно із п.п. 75.1 ст. 75, ст. 77 Податкового кодексу України, відповідачем проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Торг-Інвест» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 27.09.2012р. по 31.12.2015р., валютного та іншого законодавства за період з 27.09.2012р. по 31.12.2015р., за результатами якої складено ОСОБА_3 №243/04-36-14-06/138231636 від 01.06.2016р.
Відповідно до висновків вказаного ОСОБА_3 перевірки, перевіркою встановлені порушення ТОВ «Торг-Інвест»:
- підпункту 168.1.5 пункту 168.1 ст. 168, з урахуванням ст. 57 ПКУ в результаті чого донараховано податок на доходи у сумі 3899,10 грн.
- підпункту 168.1.1. пункту 168.1 статті 168 ПКУ в результаті чого донараховано податок на доходи в сумі 229,5 грн.
- п.18.1 ст.18, п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України.
Позивач звернувся із запереченнями від 10.06.2016р. №10/06-1 на вказаний ОСОБА_3 перевірки, за результатами розгляду яких, відповідач ОСОБА_9 за № 3542/04-36-14-06-15 від 17.06.2016р. Головне управління ДФС у Дніпропетровській області повідомило, що з урахуванням додатково наданих завірених копій документів, висновки акту викласти в наступній редакції:
- п. 198.1 ст. 198 Податкового Кодексу України неправомірно завищено податковий кредит на загальну суму 41 897,29 грн., а саме в грудні 2013р. - 17 399,25 грн., липні 2014р. - 24 588,04 грн.
- п. 138,8 п. 138.10.3, ст. 138, пп 134.1.1, п. 134.1, ст. 134 ПКУ неправомірно зменшив податок на прибуток на загальну суму 37 788,57 грн., у тому числі за 2013р. на суму 15 659,33 грн., 2014р. на суму 22 129,24 грн.
Перевіркою правильності обчислення, повноти та своєчасності перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб ТОВ «Торг-Інвест» встановлені порушення:
- підпункту 168.1.5 пункту 168.1 ст. 168 з урахуванням ст. 57 ПКУ в результаті чого донараховано податок на доходи у сумі 3899,10 грн.
- підпункту 168.1.1. пункту 168.1 статті 168 ПКУ в результаті чого донараховано податок на доходи в сумі 229,5 грн.
- п. 51.1 ст. 51, п. 18.1 та п.п.б п. 176.2 ПКУ не відображення у податковому розрахунку форми 1-ДФ виплаченого безвідсоткового займу 6 фізичними особами та виплачених грошових коштів на користь ФОП ОСОБА_7 згідно рахунку від 01.10.2014р. № 01/10/14 за консультаційні послуги, за що відповідно до п. 119.2 с. 119 ПК застосовується штрафна санкція у розмірі 510 грн.
- пункту 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» 162.1 ст. 162 ПКУ в результаті чого донараховано військовий збір в сумі 130,09 грн.
На підставі вказаних висновків, відповідачем були прийняти податкові повідомлення - рішення від 22.06.2016 року:
- № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток» в розмірі 47 236.25грн., з яких 37 789,00грн. сума основного зобов'язання за основним платежем та 9 447,25грн. за штрафними санкціями;
- № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» в розмірі 52 483,75 гривень, з яких 41 987,00 гривень сума основного зобов'язання за основним платежем та 10 496,75 гривень за штрафними санкціями;
- № НОМЕР_3 за штрафними санкціями за платежем «податок на доходи фіз. осіб, що сплачені податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п» в розмірі 510,00 гривень, з яких 510,00 гривень за штрафними санкціями;
- № НОМЕР_4 про визначення суми грошового зобов'язання з податків і зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 7 143.54 гривень, з яких 4 128,61 гривень сума основного зобов'язання за основним платежем та 3 014,93 гривень за штрафними санкціями;
- № НОМЕР_5 про визначення суми грошового зобов'язання з податків і зборів, у тому числі з військового збору в розмірі 162,61 гривень, з яких 130,09 гривень сума основного зобов'язання за основним платежем та 32,52 гривень за штрафними санкціями.
У перевіряємому періоді позивач здійснював господарські взаємовідносини з ТОВ ТД «Севеко», ПП «Мускун», ПП «Абсолют Транс».
Так, 29.11.2013 року між ТОВ «Торг-Інвест» (Покупець) та ТОВ «Торговий Дім Севеко» (Продавець) укладено договір поставки №2911-2П, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та своєчасно оплатити визначений умовами договору товар металопрокат в асортименті (арматура, катанка).
На виконання умов вказаного договору було складено видаткові накладні, журнали ордери та обігові відомості, що підтверджує фактичне придбання та оприбуткування приданих ТМЦ, товарно-транспортні накладні, на підтвердження транспортування придбаного товару, платіжні доручення, що підтверджують належну сплату придбаного товару, податкові накладні, які обґрунтовують правомірне формування податкового кредиту.
02.06.2014 року між ТОВ «Торг-Інвест» (Замовник) та ПП «Муксун» (Перевізник), укладено договір №02/06-ТЭ, відповідно до умов якого Перевізник зобов'язується надати, а замовник прийняти та оплатити визначені умовами угоди послуги перевезення вантажу.
На виконання умов вказаного договору було складено податкові накладні, товарно-транспортні накладні, ОСОБА_3 здачі-приймання робіт.
01.08.2014 року між ТОВ «Торг-Інвест» (Замовник) та ПП «Абсолют Транс» (Перевізник), укладено договір №01/08-ТЗ, відповідно до умов якого Перевізник зобов'язується надати, а замовник прийняти та оплатити визначені умовами угоди послуги (вантажно-розвантажувальні послуги). ОСОБА_8 до актів виконаних робіт, Товариством придбано послуг на загальну суму 685 908 грн., у т.ч. ПДВ 114 318 грн. Понесені витрати, включено позивачем до витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, суму сплаченого податку на додану вартість віднесено до складу податкового кредиту відповідного періоду.
На виконання умов вказаного договору було складено акти приймання виконаних робіт, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, які обґрунтовують правомірне формування податкового кредиту.
Між ТОВ «Торг-Інвест» та ОСОБА_5 укладено договір безоплатного користування майном від 25.09.2012 року №25/09, відповідно до умов якого фізичною особою передано в користування Товариства частину приміщення, що використовується підприємство як офісне приміщення, 12,9 кв.м., за адресою вул. Комсомольська, 31/32 м. Новомосковськ.
Між ТОВ «Торг-Інвест» та ОСОБА_6 укладено договір безоплатного користування майном від 02.01.2013 року №02/01/13-с, відповідно до умов якого фізичною особою передано в користування Товариства частину приміщення, що використовується підприємство як офісне приміщення, 21,5 кв.м., за адресою пр. Кірова, 127/132, м. Дніпропетровськ.
ОСОБА_8 ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України (надалі ПК України), органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до п.44.1 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
П.51.1 ст.51 ПК України, платники податків, в тому числі податкові агенти, зобовязані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.
ОСОБА_8 п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
П.119.2 ст.119 ПК України, неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобовязань платника податку та/або до зміни платника податку тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.
Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу
Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (п.п.139.1.9 ст.139 ПК України).
ОСОБА_8 п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.
Статтею 185 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
П.198.1 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).
ОСОБА_8 п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою встановленою пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Пунктом 2 ст.3 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон №996) передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до п.1 ст.9 Закону № 996, факти здійснення господарських операцій фіксують первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідно до п.2 ст.9 даного закону первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: «назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції».
ОСОБА_8 ч.2 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо юридичної особи, зокрема, види діяльності.
Відповідно до ч.1 ст.18 вказаного Закону, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.
Додаткові вимоги до первинних документів встановлені п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. № 168/704), відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обовязкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа, дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції, посада і прізвища осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
ОСОБА_8 абз.1 п.п.2.1 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Щодо донарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість та податку на прибуток суд зазначає наступне.
Так, у перевіряємому періоді спірну суму витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування та податковий кредит, позивачем сформовано по взаємовідносинам з ТОВ ТД «Севеко», ПП «Мускун», ПП «Абсолют Транс».
29.11.2013 року між ТОВ «Торг-Інвест» (Покупець) та ТОВ «Торговий Дім Севеко» (Продавець) укладено договір поставки №2911-2П, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та своєчасно оплатити визначений умовами договору товар металопрокат в асортименті (арматура, катанка). ОСОБА_8 до видаткових накладних протягом перевіряємого періоду позивачем придбано товару на загальну вартість 1 505 542,80 грн., у т.ч. ПДВ в сумі 250 923,80 грн. Понесені витрати, включено позивачем до витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, суму сплаченого податку на додану вартість віднесено до складу податкового кредиту відповідного періоду.
На підтвердження реальності придбання арматури та катанки позивачем надано необхідні первинні документи, а саме: копія угоди поставки №2911-2.11 від 29.11.2013 року, видаткові накладні, журнали ордери та обігові відомості, що підтверджує фактичне придбання та оприбуткування приданих ТМЦ, товарно-транспортні накладні, на підтвердження транспортування придбаного товару, податкові накладні, які обґрунтовують правомірне формування податкового кредиту.
02.06.2014 року між ТОВ «Торг-Інвест» (Замовник) та ПП «Муксун» (Перевізник), укладено договір №02/06-ТЭ, відповідно до умов якого Перевізник зобов'язується надати, а замовник прийняти та оплатити визначені умовами угоди послуги перевезення вантажу. Товариством придбано послуг на загальну суму 485 346 грн., у т.ч. ПДВ 80 891 грн. Понесені витрати, включено позивачем до витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, суму сплаченого податку на додану вартість віднесено до складу податкового кредиту відповідного періоду. На виконання умов вказаного договору було складено податкові накладні, товарно-транспортні накладні, ОСОБА_3 здачі-приймання робіт.
Посилання відповідача на те, що у ПП Муксун було анульоване свідоцтво платника ПДВ взагалі не відповідає дійсності, оскільки господарські операції із вказаним контрагентом здійснювались у 2014р., а датою анулювання свідоцтва є 22.12.2015р., що підтверджується відомостями із реєстру, витяг з якого є в матеріалах справи.
01.08.2014 року між ТОВ «Торг-Інвест» (Замовник) та ПП «Абсолют Транс» (Перевізник), укладено договір №01/08-ТЗ, відповідно до умов якого Перевізник зобов'язується надати, а замовник прийняти та оплатити визначені умовами угоди послуги (вантажно-розвантажувальні послуги). ОСОБА_8 до актів виконаних робіт, Товариством придбано послуг на загальну суму 685 908 грн., у т.ч. ПДВ 114 318 грн. Понесені витрати, включено позивачем до витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, суму сплаченого податку на додану вартість віднесено до складу податкового кредиту відповідного періоду.
На виконання умов вказаного договору було складено акти приймання виконаних робіт, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, які обґрунтовують правомірне формування податкового кредиту.
Відповідач також зазначає, що між ТОВ «Торг-Інвест» і ПП «Абсолют Транс» на підставі договору від 01.08.2014р. згідно яким ПП «Абсолют Транс» видано податкові накладні та акти виконаних робіт на виконання транспортних послуг. В ході аналізу податкових накладних, встановлено, що ПП «Абсолют Транс» не зареєстровано податкові накладні на ТОВ «Торг-Інвест». ПП «Абсолют Транс» задекларовано операції з придбання різноманітних товарів у 41 постачальника, а саме: цукор-пісок, одяг, що був у використанні та ін. Однак продаж товарів мало зовсім інший характер та ставить під сумнів сам факт отримання товарів покупцями.
Зазначене суд не приймає до уваги оскільки, жодних товарів ТОВ «Торг-Інвест» у ПП «Абсолют Транс» не придбавало, взаємовідносини виникли тільки 01.08.2014р. на підставі вищевказаного договору про надання транспортно-експедиційних послуг у внутрішньому сполученні.
Щодо твердження відповідача про порушення кримінальної справи за фактом злочину, передбаченого ст. 205 КК України по відношенню до посадових осіб ПП «Абсолют Транс», суд зазначає, що згідно до ч.4 ст.72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, проте, будь-яких даних щодо наявності обвинувального вироку суду контролюючим органом не надано.
Більш того, платник податків (покупець товару, послуг) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальником товару (робіт, послуг), відомості щодо якого містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та який перебуває на обліку в податковому органу, в тому числі зареєстрований платником податку на додану вартість, вимог законодавства щодо створення підприємства, здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за протиправну діяльність контрагента за умови реального придбання товару.
Таким чином, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що під час здійснення господарських операцій із вказаними контрагентами з придбання товару та по наданню послуг, оформлювались відповідні первинні документи: видаткові накладні; податкові накладні; акти; рахунки-фактури; товарно-транспортні накладні. Копії вказаних документів наявні в матеріалах справи та були досліджені в судовому засіданні.
Так, ст. 62 Господарського кодексу України передбачає, що господарюючий суб'єкт, який за своїми ознаками є підприємством, самостійно здійснює будь-які види господарської діяльності, якщо вони не заборонені законодавством України і відповідають цілям, передбаченим статутом підприємства.
Фактичне виконання господарських відносин із вказаними контрагентами оформлено первинними документам які наявні в матеріалах справи. Первинні документи податкові накладні, видаткові накладні, платіжні доручення якими оформлені господарські операції складені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто відповідають вимогам чинного законодавства щодо надання документу юридичної сили і доказовості.
Зазначені документи складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", статті 44, статті 201 Податкового кодексу України, пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704) і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.
Оскільки вищевказані первинні документи, не мають недоліків, а порядок їх заповнення відповідає чинному на момент їх виписки законодавству, то з дня отримання податкових накладних у позивача виникло право формувати податковий кредит по взаєморозрахунках із вказаними контрагентами.
Відповідно до ОСОБА_10 адміністративного суду України «Про скасування податкових повідомлень-рішень» №1713/12/13-13 від 11.12.2013, можливе недотримання вимог інших галузей законодавства при укладенні правочинів, якими опосередковані спірні господарські операції, не свідчить про спрямованість відповідних правочинів на ухилення від оподаткування.
У вказаній ухвалі ВАС України, також зазначено, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентами податку до бюджету, а також від їх господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.
Для даних податкового обліку преюдиційне значення має не те, про що сторони домовилися, а те, що вони вчинили, тобто не зміст зобов'язання, а його фактичне виконання.
Саме з факту виконання (не виконання) правочину повинна визначатися база оподаткування господарських операцій суб'єкта господарювання.
Однією із судових доктрин, виділених на сьогоднішній день національним законодавством та судовою практикою Верховного Суду України є доктрина реальності господарської операції.
Слід зазначити, що до загальновизнаних у світі дієвих механізмів, завдяки яким здійснюється аналіз господарських угод, виявлення та класифікація протиправних схем та методик незаконного ухилення від сплати податків відносяться спеціальні судові доктрини.
Щодо правочинів між позивачем та його контрагентами, доречним є застосування доктрини «Ділова мета» (business purpose) та «Реальність господарської операції».
Суть доктрини полягає в тому, що діяльність платника податків не ставиться під сумнів, якщо у неї є розумна ділова мета, крім мінімізації оподаткування. В іншому випадку, податкові наслідки переосмислюються у відповідності з економічною сутністю операцій та такий правочин визнається недійсним. При цьому обов'язок доказування розумного змісту покладається на учасників правочину (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Halifax…).
Крім того, щодо посилання відповідача на відсутність у контрагентів основних фондів, виробничих потужностей, трудових ресурсів, транспортних засобів, що виключає, можливість виконання ними своїх договірних зобов'язань, суд зазначає наступне.
Неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб'єкта господарювання, у випадку неправомірних дій іншого зазначено в практиці Європейського Суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі "Булвес" АД проти Болгарії" Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: "…Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".
Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії", пунктом 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.
Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.
Рішення Європейського Суду з прав людини згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Більше того, частина 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України вимагає врахування практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні справ.

Положеннями ч. 2 ст. 61 Конституції України визначено індивідуальний характер юридичної відповідальності особи.

При дослідженні факту здійснення господарських операцій, що були підставою для формування податкового кредиту платника податків, оцінювати слід відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку. Відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між конкретними контрагентами.

Обов'язок ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому, такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Платник податку на додану вартість (покупець товару/послуг) на час здійснення господарської операції з придбання товару/послуг не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів.

За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків-покупця, будь-які порушення постачальниками товару/послуг правил ведення господарської діяльності чи податкового обліку не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту або відшкодування податку на додану вартість/податку на прибуток у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документально підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Слід зауважити, що законодавство України, не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальності та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

При цьому необхідною умовою для віднесення сплачених (нарахованих) у ціні товарів сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт реальності придбання товарів, вартість яких відноситься до податкового кредиту з податку на додану вартість. Для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість витрати платника щодо сплати (нарахування) відповідної суми податку у складі ціни товару мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Крім того, чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Водночас, факт підтвердження належними первинними бухгалтерськими документами фактичного виконання договорів, укладених між позивачем та його контрагентами, вказує на фактичне підтвердження наявності у позивача підстав для віднесення суми сплаченого останнім ПДВ та податку на прибуток до податкового кредиту.

Тобто доводи на які посилається податковий орган в акті перевірки позивача №243/04-36-14-06/138231636 від 01.06.2016р. з урахуванням Листа ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 3542/04-36-14-06-15 від 17.06.2016р. щодо нереальності господарських взаємовідносин позивача із вказаними контрагентами не відповідають обставинам справи, та спростовуються доказами наявними в справі та дослідженими у судовому засіданні.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Однак у даній справі, податковим органом не доведено існування таких обставин.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позивач виконав свої зобов'язання перед його контрагентами, що підтверджено зазначеними вище документами та правомірно сформував показники податкової звітності відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірність своїх дій не доведена, а позовні вимоги ТОВ «Торг-Інвест» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 22.06.2016р., № НОМЕР_2 від 22.06.206р., документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню.

Щодо податку на доходи фізичних осіб, суд зазначає наступне.

Позивачем надані договори оренди нерухомого майна, укладені між ТОВ «Торг-Інвест» та фізичними особами:

- договір від 25.09.2012 №25/09, укладений з фізичною особою ОСОБА_5, відповідно до якого фізична особа ОСОБА_5 передає в безоплатну оренду ТОВ «Торг-Інвест» частину приміщення (12.9 кв.м.), розташованого за адресою: 51200, м.Новомосковськ, вул.Комсомольська 31/32. Орендоване приміщення використовується ТОВ «Торг-Інвест» як офісне приміщення;

- договір від 02.01.2013 №02/01/13-с, укладений з фізичною особою ОСОБА_6, відповідно до якого фізична особа ОСОБА_6 передає в безоплатне користування ТОВ «Торг-Інвест» частину приміщення (21,5кв.м.), розташованого за адресою: м.Дніпропетровськ, пр-кт Кірова, буд.127.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1253 затверджено Методику визначення мінімальної суми орендного платежу на нерухоме майно фізичних осіб (далі - Постанова №1253).

ОСОБА_8 п.6 Постанови №1253 якщо орган місцевого самоврядування не визначив мінімальної вартості оренди 1 кв. метра загальної площі нерухомого майна чи не оприлюднив її до початку звітного податкового періоду у спосіб , найбільш доступний для жителів територіальної громади об'єкту обкладення податком на доходи фізичних осіб визначається орендарем виходячи з розміру орендної плати, передбаченого в договорі оренди.

Таким чином, Постановою 1253 уповноважено органи місцевого самоврядування визначати мінімальні суми платежів на нерухоме майно фізичних осіб.

Рішенням Новомосковської міської ради від 26.02.2010р. № 896 «Про визначення мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб у м.Новомосковську» затверджено розрахунок мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб . ОСОБА_8 додатку № 2. до зазначеного рішення міської ради, вартість місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб в залежності від функціонального використання (комерційна діяльність), по вул.Комсомольській складає 27,39 грн., складає 23,73 грн.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 26.12.2012р. №6/30 „Про затвердження мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб" затверджено розрахунок мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб . ОСОБА_8 додатку № 1 до зазначеного рішення міської ради, вартість місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб в залежності від функціонального використання (некомерційна діяльність), по проспекту Кірова в 2013р. складає 17,09грн.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.11.2013р. №6/43 „Про затвердження мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб" затверджено розрахунок мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб . ОСОБА_8 додатку № 1 до зазначеного рішення міської ради, вартість місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб в залежності від функціонального використання (некомерційна діяльність), по проспекту Кірова складає 17,18грн.

Таким чином Рішення Новомосковської міської ради від 26.02.2010р. №896 та Дніпропетровської міської ради від 26.12.2012р. №6/30, від 27.11.2013р. №6/43 мають обов'язковий характер, для орендарів, які згідно з п. п. 170.1.2 п. 170.1 ст.170 ПК України є податковими агентами платників податків-орендодавців.

Отже, з урахуванням положень ст.170 ПК України об'єктом оподаткування ПДФО є розмір орендної плати, що зазначений в договорі оренди. У разі, якщо розмір орендної плати, що зазначений в договорі оренди є меншим ніж мінімальна сума орендного платежу, визначена органом місцевого самоврядування за методикою Кабінету Міністрів України, об'єктом оподаткування ПДФО є мінімальна сума орендного платежу.

Таким чином, згідно з вимогами розділу XX підрозділу 1 пункту 1 Перехідних положень Податкового кодексу з урахуванням пп.3.1.3 розділу 3 Порядку № 1020 податок на доходи фізичних осіб в розмірі 3899,10грн. вважається податковим боргом за узгодженим податковим зобов'язанням та стягується з податкового агента із застосуванням заходів відповідальності, передбачених Податковим кодексом.

Таким чином, розраховано податок з доходів фізичних осіб від оренди нерухомого майна:

- по вул.Комсомольській м.Новомосковськ: 12,9кв.м. х 27,39грн. х 36місяців =12719,92 грн. х 15% = 1907,99грн.;

- по пр.Кірова м.Дніпропетровськ: 2013р. - 21,5кв.м. х 17,09грн. х 12місяців = 4409,22грн. х 15% = 661,38грн.; 2014р. - 21,5кв.м. х 17,18грн. х 24місяці - 8864,88грн. х 15% = 1329,73грн.).

Також, в акті перевірки позивача зазначено, що перевіркою правильності використання ідентифікаційних номерів Державного реєстру фізичних осіб-платників податків в бухгалтерському обліку підприємства та повноти надання до державного податкового органу інформації у податковому розрахунку форми 1-ДФ та правильність відображення сум виплаченого доходу та утриманого податку встановлено, що ТОВ «Торг-Інвест» виплачувалися кошти у вигляді безвідсоткового займа на користь фізичних осіб: ОСОБА_11 (згідно договору від 04.08.14 №04/08/2-3); ОСОБА_11 (згідно договору від 04.08.14 №04/08/2-3); ОСОБА_5 (згідно договору від 04.08.14 №04/08/- 3); ОСОБА_12 (згідно договору від 04.08.14 №04/08/4-3); ОСОБА_13 (згідно договору від 04.08.14 №04/08/3-3); Журавель 0.11. (згідно договору від 04.08.14 №04/08/5-3); ОСОБА_14 (згідно договору від 04.08.14 №04/08/6-3).

Крім того ТОВ «Торг-Інвест» виплачені кошти на користь ФОП ОСОБА_7 згідно рахунку від 01.10.2014 № 01/10/14 за консультаційні послуги.

Таким чином, в порушення п.18.1 ст.18 Податкового кодексу України виплати на користь зазначених фізичних осіб та ФОП ОСОБА_7 не відображено ТОВ «Торг-Інвест» у звіті за формою 1-ДФ.

Крім того, перевіркою повноти і своєчасності перерахування позивачем до бюджету військового збору встановлено наступне.

ОСОБА_8 даних журнал-ордерів і відомостей по рахунку 642 ''військовий збір " за період 01.01.2014р. по 31.12.2015р. нараховано та перераховано до бюджету військового збору 3318грн.

Разом з тим, встановлено не утримання та неперерахування позивачем до бюджету військового збору (1,5%), що складає 130,09грн. із загальної суми 8672,41грн. виплаченої фізичним особам ОСОБА_5 (4239,97грн.) та ОСОБА_6 (4432,44грн.) по укладених договорах майна. Зазначене позивачем не заперечується та не спростовано.

У звязку з викладеним, враховуючи норми діючого законодавства України, відповідачем правомірно нараховано грошове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб із штрафними санкціями; штрафні санкції по податку на доходи фіз.осіб, що сплачені податковими агентами та військовий збір, а відтак податкові повідомлення-рішення від 22.06.2016р. №, №, № НОМЕР_5 прийняті відповідачем на законних підставах та у спосіб передбачений чинним законодавством, у звязку з чим, позовні вимоги в частині їх скасування задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торг-Інвест" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати винесені Головним управління ДФС у Дніпропетровській області податкові повідомлення-рішення № від 22.06.2016р., № НОМЕР_2 від 22.06.206р.

В задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ОСОБА_1