Справа № 133/2/17
Суддя: Проць В. А.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 133/2/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙСУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі головуючого судді Проця В.А.

при секретарі Гаврилюк О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Козятинської міської ради Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціальної політики Козятинської міської ради Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов?язання вчинити дії.

В обґрунтування позову вказав, що він є ветераном війни - учасником бойових дій. Відповідно до положень ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5-го травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно із законодавством мінімальна пенсія за віком з 01 травня 2016 року складає 1130 гривень, тому відповідно до вищевказаних положень закону, соціального захисту розмір разової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня в 2016 році мав складати (1130x5) 5650 гривень. Така допомога була виплачена йому в 2016 році, проте в значно менших розмірах а саме в сумі 920 гривень, тобто сума недоплаченої грошової допомоги складає 4730 гривень.

В зв'язку з порушенням його законних прав на отримання допомоги в повному обсязі, він звернувся з відповідною заявою до відповідача та отримав лист вих. № 1095 від 16.12.2016 року про те, що йому виплачена грошова допомога відповідно до положень ст.12 ЗУ "Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту" в розмірі встановленому Постановою КМУ від 02.03.2016 року №141, а саме 920 гривень.

Вважає таку відмову відповідача незаконною і просить захистити його права.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2 позов підтримала і підтвердила обставини викладенні в ньому.

Представник відповідача - Управління соціальної політики Козятинської міської ради Вінницької області в судовому засіданні позову не визнав і суду пояснив, що відповідно до ст. 95 Конституції України, будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір та їх цільове спрямування визначається виключно Законом України «Про Державний бюджет України».

Відповідно до Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів несуть відповідальність за управління бюджетними асигнуваннями і здійснення контролю за виконанням процедур та вимог, встановлених цим Кодексом; розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами; будь-які зобов'язання, взяті фізичними та юридичними особами за кошти Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням повноважень, встановлених цим кодексом та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язання, витрати Державного бюджету на покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватися.Більш ґрунтовні пояснення виклав у письмових запереченнях проти позову.

Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, при цьому, позивачу слід поновити строк звернення до суду за захистом свого права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 17.09.2015 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни. Статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога.

При зверненні до Управління праці та соціального захисту населення Козятинської міської ради Вінницької області відповідач повідомив позивача, що відповідно до ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачу виплачено разову грошову допомогу в розмірі встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 р. «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань», а саме - 920 гривень.

Статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993 (далі - Закон №3551-XII) вказано, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Пунктом 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 №79-VІІІ) вказано, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13,14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Підпунктом 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій - 920 гривень.

Вказані положення є чинними та не визнані Конституційним судом України не конституційними.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем нараховано та виплачено позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік в розмірі 920,00 грн.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25.01.2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у 2016 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», правомірно здійснена в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги позивача до відповідача задоволенню не підлягають.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до приписів частини 4 статті 17-1 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата, тобто, позивач сподівався на доплату соціальної допомоги, і лише з відповіді відповідача 16.12.2016 року дізнався про своє порушене на його думку право, а тому, з поважної причини пропустив строк звернення до суду і його слід поновити.

Керуючись ст.ст. 102, 158-160, 161, 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити даний строк.

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Козятинської міської ради Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Повний текст постанови буде виготовлений на протязі п?яти днів, з дня закінчення розгляду справи.

На постанову суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом 10 днів після проголошення.

Суддя: підпис. В.А. Проць

Згідно з оригіналом.

Суддя -

Секретар -

Дата документу 18.04.2017