Справа № 2а-12008/11/1270
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2012-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Категорія №8.2.3
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2012 року Справа № 2а-12008/11/1270

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чиркіна С.М.,

при секретарі судового засідання: Данилкіній Н.В.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представника 1-го відповідача: ОСОБА_2

прокурора Ногіної О.М.

представник 2-го відповідача: не прибув,

при розгляді у відкритому судовому засіданні адміністративної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Стахановський завод феросплавів» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про визнання протиправної бездіяльності та стягнення податку на додану вартість в сумі 20 860 828,00 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську (далі - 1-й відповідач), Головного управління Державного казначейської служби України в Луганській області (далі 2-й відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську, яка виразилася у ненаданні до органу державного казначейства висновку про відшкодування ПАТ «Стахановський завод феросплавів» податку на додану вартість за квітень 2011 року, стягнути з Державного бюджету України суми податку на додану вартість за декларацією з ПДВ за квітень 2011 року в сумі 20 860 828,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що як платник податку на додану вартість подав 1-му відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2011 року, з сумою бюджетного відшкодування в розмірі 20 860 828 грн.

На рахунок позивача зазначена сума не надійшла. В липні 2011 року першим відповідачем проведена виїзна позапланова перевірка позивача з питання достовірності нарахування бюджетного відшкодування за результати якої 27.07.2011 року складено довідку № 431/08-3/00186513.

Перевіркою підтверджено відображене у декларації за квітень 2011 року бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 20 717 649 грн. та не підтверджено бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 143 17 грн., у зв'язку з неотриманням матеріалів зустрічних звірок по ланцюгу постачання від органів ДПС.

З посиланням на вимоги ст. 200 ПК України позивач вважає бездіяльність 1-го відповідача протиправною.

1-й відповідач позов не визнав, вважав позовні вимоги безпідставними, оскільки проведеною перевіркою підтверджено бюджетне відшкодування у сумі 20 717 649,00 грн. та не підтверджене у сумі 143 179,00 грн., у зв'язку з неотриманням матеріалів зустрічних звірок по ланцюгу постачання. У звязку з відсутністю даних по сплаті до бюджету всієї суми, наполягав на відсутності підстав для задоволення позову.

2-й відповідач позов не визнав, надав заперечення в якому зазначив, що з 01.01.2011 року Податковий кодекс України є єдиним і виключним законодавчим актом, який регулює питання бюджетного відшкодування податку на додану вартість за відповідною процедурою. З посиланням на п.12 ст.200 Податкового кодексу України звертає увагу на відсутність відповідного висновку органу державної податкової служби із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. У звязку із відсутністю висновку податкового органу вважає відсутні підстави для задоволення позову. З зазначених підстав просив відмовити в задоволені позову.

В судовому засіданні представник позивача та 1-го відповідача надали пояснення тотожні даним, викладеним в позовній заяві та запереченнях.

2-й відповідач в судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності з урахуванням даних, викладених в заперечені.

З урахуванням думки учасників, відповідно до вимог ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності 2-го відповідача, на підставі наявних доказів, які містять достатньо даних про права та обовязки сторін.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 69-72 КАС України, суд прийшов до наступного.

Сторонам розяснені вимоги статей 69-72 КАС України та наслідки їх невиконання.

Сторони вважали за необхідне розглянути справу на підставі наданих сторонами доказів.

Позивач зареєстрований в якості субєкта господарської діяльності (т.1.а.с.7-9, 37-39), та зареєстрований у 1-го відповідача в якості платника податку на додану вартість.

З 01.01.2011 року набрав законної сили Податковий кодекс України.

Стаття 20 Податкового кодексу України визначає права органів державної податкової служби. Відповідно до п .п. 20.1.4 п. 20.1 цієї статті органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України

У встановленому порядку позивач подав 1-му відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2011 року з відповідними розрахунками, якою визначено суму податку на додану вартість (далі - ПДВ), що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 20 860 828 грн. ( т. 1, а.с.18-34).

Згідно п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства визначений та затверджений наказом Державної податкової адміністрації України № 984 від 22.12.2010 р. (далі - Порядок 984).

В липні 2011 року уповноваженими особами 1-го відповідача здійснена виїзна позапланова перевірка позивача з питання достовірності нарахування бюджетного відшкодування з ПДВ на розрахунковий рахунок платника у банку за квітень 2011 року, за наслідками якої 27.07.2011 року складено довідку № 431/08-3/00186513. (далі -довідка № 431, а.с.238-243).

Згідно із довідкою № 431 не встановлено порушень при сплаті позивачем платіжними дорученнями сум податку на додану вартість у складі вартості товарів та послуг на користь постачальників у попередньому податковому періоді.

У висновках довідки № 431, зазначено, що перевіркою підтверджено відображене у декларації за квітень 2011р. бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 20 717 649грн. та не підтверджено бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 143 179 грн. у зв'язку з неотриманням матеріалів зустрічних звірок по ланцюгу постачання від органів ДПС. Зазначена сума буде підтверджена після отримання вищезазначених матеріалів (т.1.а.с.243).

Сторонами визнано, що під час проведення перевірки фахівцями відповідача були перевірені наступні документи позивача:

- статутні документи, реєстраційні документи, контракти, угоди, договори купівлі продажу, журнали ордери, реєстри отриманих податкових накладних, податкові накладні за квітень 2011 року та інші первинні бухгалтерські документи.

У 1-го відповідача відсутні зауваження щодо кількості та якості наданих позивачем для перевірки відповідачу документів.

Згідно із п.3 Порядку № 984 довідка - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків.

Відповідно до частини 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

При цьому, частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює право і обов'язок суду оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З системного аналізу зазначених нормативних документів, довідки № 431 та пояснень сторін вбачається, що під час проведення перевірки не було встановлення порушень податкового законодавства з боку позивача.

Відповідно до ст. 200 Податкового Кодексу України (ПК України) - сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно п. 200.7. ст. 200 ПК України - платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (що Позивачем і було зроблено). При цьому до декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, а також оригінали митних декларацій (примірників декларанта), що підтверджують вивезення товарів (супутніх послуг) за межі митної території України.

Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Відповідно до п. 200.12. ст. 200 ПК України - орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після тримання висновку органу державної податкової служби.

Судом встановлено та визнано сторонами, що станом на момент розгляду справи по суті, кошти на рахунок позивача не надійшли, та висновок до 2-го відповідача 1-м відповідачем не направлений.

Згідно п. 200.14 ст. 200 ПК України - якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує-її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Судом встановлено, та визнано сторонами, що 1-й відповідач за наслідками проведеної перевірки не приймав будь - яких рішень, передбачених ст.200 ПК України.

1-й відповідач, як орган владних повноважень, здійснюючи контроль за обчисленням та сплатою податку на додану вартість, повинен діяти у спосіб передбачений законом, а саме за наслідками перевірки або надати висновок із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету, або відмовити у наданні бюджетного відшкодування.

Чинним податковим законодавством України не передбачено право податкового органу з будь-яких причин утримуватись від виконання зазначених дій.

Діюче законодавство взагалі та Податковий Кодекс зокрема не повязують право господарюючого суб'єкта - платника ПДВ на отримання бюджетного відшкодування по ПДВ з проведенням або не проведення зустрічних перевірок по всьому ланцюгу до кінцевого виробника.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині ненадання органу Державного казначейства висновку з визначенням суми бюджетного відшкодування в сумі в сумі 20 860 828,00 грн. у 5-ти денний термін з дня закінчення перевірки, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

З урахуванням сталої практики з даного питання, у тому числі викладеній у рішеннях Вищого адміністративного суду України, суд вважає що належним способом захисту порушеного права у випадку невідшкодування платнику податку бюджетної заборгованості з податку на додану вартість є стягнення бюджетної заборгованості з цього податку.

Не заслуговують на увагу посилання 1-го відповідача на матеріали зустрічних перевірок контрагентів позивача за господарськими угодами, з наступних підстав.

Обов'язковість проведення зустрічних перевірок визначається податковими органами самостійно. Однак проведення податковим органом такої перевірки не може подовжити визначений Законом термін відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість.

Визначене законодавством право податкової служби на проведення перевірок повинно реалізовуватися без порушення приписів Закону.

Проведеними чисельними перевірками не встановлено порушень податкового законодавства з боку позивача з питань податку на додану вартість.

Стосовно посилань 1-го відповідача на не підтвердження бюджетного відшкодування ПДВ по ланцюгам у сумі 143 179 грн. по господарським операціям позивача з ТОВ «Ост-Торг», суд виходить з наступного.

На підтвердження фактичного виконання господарських операцій позивач надав первинні бухгалтерські документи зокрема: договір купівлі - продажу № 1 від 09.08.2010 року (т.13, а.с.136), видаткову накладну (т.4,а.с.150), рахунок № СФ-0000139 від 24.03.2011р. (т.4 а.с.167), податкові накладні ( т.7 а.с.5, 79, т.9 а.с. 92, т.12 а.с. 26), платіжні доручення (т.12, а.с. 238-242). Податкові накладні внесені до реєстру податкових накладних (т.8,а.с.204).

Зазначені документи підписані уповноваженими особами та не спростовані відповідачем.

Статтями 198 та 200 Податкового кодексу України регламентований порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, який платник податків зобов'язаний дотримуватися і виключно за умови порушення якого, формування податкового кредиту та заявлений від'ємного значення з податку на додану вартість до бюджетного відшкодування може бути визнано неправомірним.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту у відповідності із пунктом 198.2 статті 198 Кодексу України вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

-дата списання коштів з банківською рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

-дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з 4 абз. п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися її оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

1-м відповідачем не оскаржуються надані позивачем первинні бухгалтерські документи, зокрема, податкові накладні, рахунки-фактури, акти приймання-здачі виконаних послуг, банківські виписки по особовому рахунку позивача та платіжні доручення, на підтвердження фактичної сплати позивачем як отримувачем товарів (послуг) сум податку на додану вартість в ціні товару (послуг) постачальникам таких товарів (послуг), які включені до складу податкового кредиту.

1-м Відповідачем також визнається факт дослідження зазначених первинних документів під час проведення перевірки.

Межі повноважень органів казначейства встановлено Постановою КМУ №1232 від 21.12.05 р. «Положення про Державне казначейство», а в частині відшкодування податку на додану вартість спільним Наказом Державної податкової адміністрації України та Державним казначейством України № 960/495 від 20.12.2010 року.

Згідно з Постановою КМ України № 39 від 17.01.2011 «Про затвердження порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість» відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновками податкових органів або за рішенням суду.

Виходячи з наведених норм, та зважаючи на відсутність з боку позивача порушень норм податкового законодавства та підтвердження правильності формування суми бюджетного відшкодування ПДВ, ненадання податковим органом відповідного висновку органу державного казначейства про бюджетне відшкодування ПДВ є неправомірним.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлена позивачем сума бюджетного відшкодування за квітень 2011 року в сумі 20 860 828,00 грн. підлягає стягненню з Державного бюджету України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог ПАТ «Стахановський завод феросплавів».

Згідно із ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 23 січня 2012 року проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 17, 18, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Стахановський завод феросплавів» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення податку на додану вартість в сумі 20 860 828,00 грн., задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську, яка виразилася у ненаданні Головному управлінню Державної казначейської служби України в Луганській області висновку із зазначенням заявленої Публічним акціонерним товариством «Стахановський завод феросплавів» суми, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України по декларації з податку на додану вартість за квітень 2011 року в розмірі 20 860 828,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Стахановський завод феросплавів» суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за квітень 2011 року в розмірі 20 860 828,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Стахановський завод феросплавів» судові витрати у розмірі 2038,12 грн. ( дві тисячі тридцять вісім гривень 12 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 27 січня 2012 року.

СуддяОСОБА_3