Справа № 607/2390/17
Суддя: Стельмащук П. Я.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2017 Справа №607/2390/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Стельмащук П.Я., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною і скасування постанови у справі про порушення митних правил та закриття провадження у справі, -

в с т а н о в и в :

02.02.2017р. заступником начальника Тернопільської митниці ДФС ОСОБА_2 було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 за ст. 485 МК України в справі про порушення митних правил №0034/403000000/17 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 75084,60 грн. Справу про порушення митних правил розглянуто без участі ОСОБА_1

Згідно даної постанови митним органом встановлено, що 20 вересня 2014 року ТОВ «Сокіл-Захід» та компанія M.VOS VOF (5334 LH Velddriel, De Tweede Geerden, 9 Netherlands) уклали договір №01/01/2014NL, предметом якого є купівля-продаж нових та вживаних транспортних засобів. 28 жовтня 2015 року ТОВ «Сокіл-Захід» в особі керівника ОСОБА_1 подало в Тернопільську митницю ДФС попереднє повідомлення ЕЕ №403000010/2015/100389 про намір ввезти на митну територію України товар «сідельний тягач Renault Magnum, 2001 року випуску, шасі №VF611GTA000112682». 29 жовтня 2015 року на виконання вказаного договору ТОВ «Сокіл-Захід» в особі керівника ОСОБА_1 згідно попереднього повідомлення митної декларації ЕЕ №403000010/2015/100389 через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС ввезено на митну територію України в митному режимі імпорт вказаний сідельний тягач. З метою завершення митного оформлення 02 листопада 2015 року ТОВ «Сокіл-Захід» в особі керівника ОСОБА_1 згідно митної декларації №403000010/2015/000610 Тернопільській митниці ДФС заявлено до митного контролю та митного оформлення в митному режимі імпорт товар «сідельний тягач Renault Magnum, 2001 року випуску, шасі №VF611GTA000112682» фактурною вартістю 2200 євро, що по курсу НБУ на день подання митної декларації митниці становить 55730,81 грн. У графі 45 цієї декларації заявлено митну вартість товару 86129,44 грн. 26.09.2016р. Тернопільською митницею ДФС отримано лист ДФС України від 21.09.2016р. згідно з яким ДФС отримала від митної служби Республіки Чехія митну декларацію №15CZ6300002DUX5F29 від 23.10.2015р. та рахунок (faktura) №1501P0168 від 23.10.2015р. На підставі цих документів встановлено, що вартість вищевказаного сідельного тягача становить 6000 євро, що по курсу НБУ на день подання декларації становить 151993.13 грн. Отже, на переконання митниці, директор ТОВ Сокіл-Захід» ОСОБА_1 заявив в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару з метою зменшення розміру митних платежів та надав з цією ж метою органу доходів і зборів документи, а саме інвойс №00135 від 26.10.2015р., що містив неправдиві відомості. Загальна сума зменшення розміру митних платежів становить 25028,20 грн. Також, листом від 13.11.2015р. митний інформаційний центр Королівства Нідерланди інформував, що контракт між ТОВ «Сокіл-Захід» та нідерландською компанією M.VOS VOF не укладався, а транспортні засоби українській компанії не продавались. 03 січня 2017 року відносно гр. ОСОБА_1 у його відсутності складено протокол про порушення митних правил за статтею 485 МК України.

Позивач вважає вказану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних мотивів. В матеріалах справи про порушення митних правил відсутні докази того, що позивач мав умисел на вчинення дій передбачених статтею 485 МК України. Відсутність умислу унеможливлює притягнення до відповідальності за цією статтею, тобто відсутній склад адміністративного правопорушення. Митне оформлення проводилось не позивачем особисто, як про це вказано в оскаржуваній постанові, а митним брокером на підставі договору доручення від ТОВ «Сокіл-Захід». При цьому, митним брокером надано митниці саме ті документи, які надійшли від постачальника товару - нідерландської компанії M.VOS VOF, які були надані їх представником на митному кордоні України. Окрім того, незважаючи на те, що реальна вартість товару згідно інвойса складала 2200 євро (55730,81 грн.), в митній декларації брокером вказана вартість визначена експертним висновком, а саме 86129,44 грн. Також, у разі виявлення розбіжності в митній вартості товару після його випуску, митний орган може провести процедуру коригування митної вартості з вимогою доплати митних платежів в порядку статті 55 МК України, чого митний орган не зробив. Для розмитнення товару митному органу було надано належні документи, дійсність зовнішньоекономічного контракту від 20.09.2014р. ніким не оспорена, в судовому порядку такий договір недійсним не визнавався. Лист митних органів Нідерландів не може братись до уваги, так як не містить відомостей про транспортний засіб, а також у листі вказано не той номер контракту. Окрім того, вважає, що відповідачем пропущено 6-місячний строк для притягнення до відповідальності, так як правопорушення, передбачене статтею 485 МК України не є триваючим. Строк повинен рахуватись з моменту переміщення товару через митний кордон України. Копію оскаржуваної постанови отримав 13.02.2017р., тому з поважних причин пропустив строк на оскарження, який просить поновити.

В судове засідання позивач та його представник не зявились, однак представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача надіслав суду письмове заперечення на позов та клопотання про розгляд справи без участі відповідача. Суть заперечення зводиться до того, що митницею правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності позивача, так як він був на той час керівником ТОВ «Сокіл-Захід» (декларанта), а митний брокер діяв від імені ТОВ «Сокіл-Захід». Окрім того, позивач міг протягом трьох років з дня завершення митного оформлення внести зміни у митну декларацію та подати документи, що містять правдиві відомості про вартість та відправника товару, проте таким правом не скористався. Також посилається на те, що судовими рішеннями вже встановлено факт того, що ТОВ «Сокіл-Захід» не купувало у нідерландської компанії транспортного засобу на підставі договору від 20.09.2014р. та інвойсу від 26.10.2015р., тому на підставі ч. 1 статті 72 КАС України дані обставини не потрібно доказувати. Вказує на те, що насправді товар був придбаний у чеської компанії громадянином України ОСОБА_3 за 6000 євро. Порушення позивачем статті 485 МК України було виявлено Тернопільською митницею лише 26.09.2016р., після надходження інформації від чеських митних органів, з цього числа й слід рахувати 6-місячний строк. На думку представника відповідача, оскаржувана постанова винесена у відповідності до положень Митного кодексу України, викладені у ній обставини підтверджені належними та допустимими доказами, підстав для її скасування немає. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 6 статті 128 КАС України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадження у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суддя прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, судом встановлено наступні обставини.

20 вересня 2014 року ТОВ «Сокіл-Захід», в особі директора ОСОБА_4, та компанія M.VOS VOF (5334 LH Velddriel, De Tweede Geerden, 9 Netherlands) уклали договір №01/01/2014 NL, предметом якого є купівля-продаж нових та вживаних транспортних засобів, далі Товар (п. 1.1. Договору). Сторони домовились, що товар буде поставлятись на умовах DDU-Тернопіль, відповідно до Інкотермс 2010 (п. 3.1. Договору). Датою відвантаження товару є дата рахунку (invoice). Продавець зобовязується забезпечити наявність всіх документів, необхідних для безперешкодного переміщення товару до кордону України (п. 3.2., 3.3. Договору). Вартість товару визначається в рахунках (п. 4.2. Договору).

10 жовтня 2014 року ТОВ «Віта-Едванс», як виконавець, що здійснює декларування на підставі ліцензії на право здійснення посередницької діяльності митного брокера, та ТОВ «Сокіл-Захід», в особі керівника ОСОБА_4, як замовник, уклали договір №10/10/2014-2 про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів. Згідно даного договору замовник доручає, а виконавець зобовязується надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів замовника, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у Тернопільській митниці. Дії, повязані з декларуванням і митним оформленням товарів замовника, здійснювати самостійно від свого імені за рахунок і за дорученням замовника в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством України (п. 1.1 Договору).

28 жовтня 2015 року ТОВ «Віта-Едванс», як представник декларанта ТОВ «Сокіл-Захід», подало в Тернопільську митницю ДФС попереднє повідомлення ЕЕ №403000010/2015/100389 про намір ввезти на митну територію України товар «сідельний тягач Renault Magnum, 2001 року випуску, шасі №VF611GTA000112682».

29 жовтня 2015 року через пункт пропуску «Шегині-Медика» Львівської митниці ДФС ввезено на митну територію України в митному режимі імпорт вищевказаний сідельний тягач. Водієм транспортного засобу, який і подав в пункті пропуску інвойс №0135 від 26.10.2015р., був ОСОБА_3.

Завершуючи митне оформлення, 02 листопада 2015 року ТОВ «Віта-Едванс» (ОСОБА_5М.), як представник декларанта ТОВ «Сокіл-Захід», подало в Тернопільську митницю ДФС митну декларацію №403000010/2015/000610, згідно якої заявлено до митного оформлення в митному режимі імпорт товар «сідельний тягач Renault Magnum, 2001 року випуску, шасі №VF611GTA000112682» фактурною вартістю 2200 євро, що по курсу НБУ на день подання митної декларації митниці становить 55730,81 грн. У графі 45 цієї декларації заявлено митну вартість товару 86129,44 грн.

Заявлена митна вартість 86129,44 грн. визначена на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження, про що свідчить код МВВ 6, зазначений у графі 43 декларації.

Фактурна вартість випливає із рахунку-інвойсу (invoice) №0135 виданого 26.10.2015р. компанією VOS (Broekheuvelsestraat 2, 5524 JC Hedel). На інвойсі міститься штамп Львівської митниці ДФС «під митним контролем» (29.10.2015) та штамп Тернопільської митниці ДФС «під митним контролем» (02.11.2015).

Окрім інвойсу від 19.08.2015р. на пункті пропуску водій ОСОБА_3 надав митним органам свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке також містить штамп Львівської митниці ДФС «під митним контролем» (29.10.2015) та штамп Тернопільської митниці ДФС «під митним контролем» (02.11.2015). Згідно цього свідоцтва, власником сідельного тягача Renault Magnum, 2001 року випуску, шасі №VF611GTA000112682, є ОСОБА_3, м. Тернопіль, вул. Затишна, 16.

26.09.2016р. Тернопільською митницею ДФС отримано лист ДФС України від 21.09.2016р. згідно з яким ДФС отримала від митної служби Республіки Чехія експортну митну декларацію №15CZ6300002DUX5F29 від 23.10.2015р. та рахунок (faktura) №1501P0168 від 23.10.2015р. На підставі цих документів встановлено, що вартість вищевказаного сідельного тягача становить 6000 євро. Отримувачем транспортного засобу є ОСОБА_3, м. Тернопіль, вул. Затишна, 16.

Листом від 13.11.2015р. митний інформаційний центр Королівства Нідерланди інформував ДФС України, що контракт №01/01/2014 від 20.09.2014р. між ТОВ «Сокіл-Захід» та нідерландською компанією M.VOS VOF не укладався.

03 січня 2017 року відносно гр. ОСОБА_1 у його відсутності складено протокол про порушення митних правил за статтею 485 МК України. Протокол надіслано позивачу листом від 03.01.2017р.

Згідно довідок Тернопільської митниці, фактично сплачено митних платежів за митною декларацією №403000010/2015/000610 від 02.11.2015р. 32729,19 грн., при тому, що підлягало сплаті 57757,39 грн. Тобто, ухилення від сплати митних платежів в розмірі 25028,20 грн.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про часткову обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність частково задовольнити позов з наступних мотивів.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Положеннями ст. 486 МК України визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

У відповідності до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За диспозицією статті 485 МК України, відповідальність настає, за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується лише умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК України.

А саме, договір із нідерландською компанією M.VOS VOF від 20.09.2014р. укладався не позивачем, а іншим керівником ТОВ «Сокіл-Захід» (ОСОБА_4Б.). У звязку із цим, та обставина, що згідно відповіді митного інформаційного центру Королівства Нідерланди даний договір не укладався, істотного значення для встановлення вини (саме позивача) немає.

Попередня декларація від 28.10.2015р. та декларація від 02.11.2015р. подавались працівником ТОВ «Віта-Едванс» ОСОБА_5 Пояснень від ОСОБА_5 щодо того, хто йому надав інформацію для внесення її у декларації, матеріали справи про порушення митних правил не містять.

Договір із ТОВ «Віта-Едванс» від 10.10.2014р. укладався не позивачем, а іншим керівником ТОВ «Сокіл-Захід» (ОСОБА_6Б.).

При цьому, пояснення представника митниці про те, що митні платежі списувались на підставі декларації митницею самостійно, також свідчать про те, що безпосередньо позивач дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів, не вчиняв.

Суд вважає, що проведення експертного автотоварознавчого дослідження з метою визначення дійсної ринкової вартості транспортного засобу, з якої й сплачені митні платежі, навпаки вказує на відсутність волі позивача на ухилення від сплати митних платежів у повному розмірі.

Інвойс нідерландської компанії, договір із нідерландською компанією M.VOS VOF від 20.09.2014р. та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу подавались на пункті пропуску працівникам митниці також не позивачем, а водієм. Пояснень від водія щодо того, хто надав йому вказані документи, працівниками митниці не відібрано.

Окрім того, враховуючи те, що 29.10.2015р. при перетині кордону працівникам митниці одночасно були надані інвойс нідерландської компанії, згідно якого відправником товару є нідерландська компанія VOS, а отримувачем транспортного засобу є ТОВ «Сокіл-Захід», та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, згідно якого його власником є ОСОБА_3, суд критично ставиться до пояснень представника митниці, що перешкод для розмитнення даного автомобіля 02.11.2015р. не було.

За таких обставин висновок відповідача в оскаржуваній постанові про те, що позивач заявив в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару з метою зменшення розміру митних платежів та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, а саме інвойс №0135 від 26.10.2015р., що містив недостовірні відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, що призвело до ухилення від сплати митних платежів у сумі 25028,20 грн. є безпідставним, таким, що ґрунтується на припущеннях.

Згідно ч. 3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь .

З вищеописаного не вбачається, що позивачем вчинено будь-які умисні дії щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що є обов'язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, тобто відсутні ознаки суб'єктивної сторони даного правопорушення, оскільки суб'єктивна сторона такого характеризується прямим умислом, якого у позивача не було.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 487 МК України визначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства про адміністративні правопорушення. Так, п.1 ч.1 ст.531 МК України передбачено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або припинення провадження у справі про порушення митних правил є відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил, а згідно п.3 ч.1 ст.531 МК України такою підставою є невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність події адміністративного правопорушення та про відсутність в діях позивача ознак порушення митних правил (адміністративного правопорушення), передбаченого ст.485 Митного кодексу України, а також в оскаржуваній постанові міститься невідповідність викладених висновків фактичним обставинам справи, що згідно п. 1, 3 ч.1 ст. 531 МК України є підставою для скасування оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил.

Відповідно до ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи те, що у даному випадку суд не є органом, який розглядає справу про порушення митних правил, а лише перевіряє законність прийнятого рішення по вже розглянутій відповідачем справи про порушення митних правил, суд не вправі закрити провадження у справі, так як це не входить до його компетенції.

Тому, у задоволенні вимоги про закриття провадження у справі про порушення митних правил слід відмовити.

У звязку із тим, що відповідач ставить позивачу у вину ухилення від сплати митних платежів, яке у грошовому виразі відповідач встановив лише після надходження інформації від митних органів Республіки Чехія, суд вважає, що 6 місячний строк для накладення адміністративного стягнення слід рахувати від дня виявлення правопорушення, тобто з 26.09.2016р.

Тому підстав для скасування оскаржуваної постанови з мотивів пропуску строку для накладення адміністративного стягнення в суду немає.

Позивач просить поновити строк на оскарження постанови.

Відповідно до ч. 4 статті 529 МК України, скарга (адміністративний позов) на постанову органу доходів і зборів у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі пропуску цього строку з поважних причин він за заявою особи, яка подає скаргу (адміністративний позов), може бути поновлений відповідно митницею, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом.

Згідно статті 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що оскаржувана постанова винесена без участі позивача, а поштою він її отримав 13.02.2017р. та звернувся із адміністративним позовом до суду 22.02.2017р., суд вважає, що позивач пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, цей строк слід поновити.

Керуючись ст.ст. 71, 79, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною і скасування постанови у справі про порушення митних правил та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Тернопільської митниці ДФС ОСОБА_2 в справі про порушення митних правил №0034/403000000/17 від 02.02.2017р.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддяОСОБА_7