Справа № 697/357/17
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 697/357/17 Головуючий у 1-й інстанції: Русаков Г.С. Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря Панчук А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Канівської міської ради та Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Канівської міської ради, Виконавчого комітету Канівської міської ради та Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року позивач звернулася в Канівський міськрайонний суд Черкаської області з позовом до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Канівської міської ради, Виконавчого комітету Канівської міської ради та Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07 березня 2017 року позов задоволено частково:

визнано протиправною відмову Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області у прийнятті документів ОСОБА_2 паспорт НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, для встановлення статусу особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1;

зобов'язано Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради прийняти документи ОСОБА_2 паспорт серія НС № 072344, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії;

зобов'язано виконавчий комітет Канівської міської ради внести подання до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації для вирішення питання про встановлення ОСОБА_2 паспорт серія НС № 072344, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1. статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії щодо видачі відповідного посвідчення;

зобов'язано Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації розглянути подання Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради про встановлення ОСОБА_2, паспорт серія Нс № 072344, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати ОСОБА_2 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, встановленого зразка.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять її скасувати. На думку апелянтів, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач з 1987 року проживає у місті Каневі Черкаської області.

Позивач є громадянином, який постійно проживає у зоні посиленого радіоактивного контролю у 1986 - 1992 роках 4 категорії (безстроково), що підтверджується посвідченням серії В-1 № 676626 від 21.12.1992 (а.с. 6).

Згідно з експортним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильський АЕС" №41 від 08 грудня 2016 року, захворювання позивача пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС (а.с. 7).

З 20 січня 2017 позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності (безтерміново), що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААА №536355, при цьому вказано, що захворювання позивача пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС (а.с. 8).

8 лютого 2017 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради із заявою про видачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, до якої було додано відповідний пакет документів.

Листом від 09.02.2017 №317/05-20 відповідач повідомив про те, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» позивач вважається особою, що не проживає на забрудненій території, тому підстави для видачі посвідчення постраждалого 1 категорії із числа постраждалих категорії 4 відсутні (а.с. 10).

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Так, у відповідності до п. 4 частини першої ст. 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

У відповідності до п. 1 частини першої ст. 14 вказаного Закону для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до яких належать інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу. Зазначені особи належать до 1 категорії.

Таким чином, особа набуває статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії у разі, якщо вона вже має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи іншої категорії та їй встановлено інвалідність, щодо якої встановлено причинний зв'язок із Чорнобильською катастрофою.

З огляду на те, що позивач є громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії та з 20 січня 2017 року йому було встановлено довічно ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного із впливом аварії на Чорнобильській АЕС позивач має право на встановлення статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та отримання відповідного посвідчення.

Визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій містилося у ст. 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно вказаної норми права до зон радіоактивного забруднення належали: зона відчуження, зона безумовного (обов'язкового) відселення, зона гарантованого добровільного відселення та зона посиленого радіоекологічного контролю.

Аналогічне визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій містилося у ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

01.01.2015 набув чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014, яким статтю 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було виключено, а також виключено абз. 5 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначав зону посиленого радіоекологічного контролю як одну із зон радіоактивно забруднених територій.

Разом з цим, саме по собі виключення зони посиленого радіоекологічного контролю із переліку радіоактивно забруднених територій не позбавляє осіб, яким раніше були видані посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідного статусу і не спростовує факту проживання/роботи/навчання особи протягом, встановленого законом, проміжку часу, на території раніше віднесеній до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Прикінцевими положеннями Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» також не було передбачено, що раніше видані посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, є недійсними.

Крім того, Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній після 01.01.2015, передбачає надання особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, певних пільг та компенсацій. Зокрема, ст.ст. 51 та 56 вказаного Закону передбачають надання особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, додаткової пенсії та пільг щодо обчислення стажу роботи (служби).

Відповідно до с. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Враховуючи те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, а також тяжкий стан здоров'я позивача, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Канівської міської ради та Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації - залишити без задоволення.

Постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 13 квітня 2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Аліменко В.О.