Справа № 615/1600/16-а
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 р.Справа № 615/1600/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Валківського районного суду Харківської області від 07.02.2017р. по справі № 615/1600/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Валківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області

про стягнення заборгованості за пенсійними виплатами,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Валківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (надалі по тексту - відповідач), третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просив суд:

- стягнути з Валківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Харківської області на його користь заборгованість за рішенням Апеляційного суду Харківської області від 29.07.2010 року у справі № 22-ц-9540/2010 р. за період з 01.11.2011 року по 30.11.2016 року включно в розмірі 381388,50 грн., що складається із заборгованості по виплаті пенсії по 3-й групі інвалідності в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком в сумі 352446,00 грн. та заборгованості по виплаті додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком в сумі 28942,50 грн.

Постановою Валківського районного суду Харківської області від 07.02.2017 року у задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Валківського районного суду Харківської області від 07.02.2017 року скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що рішення апеляційного суду Харківської області від 29.07.2010 р., як і виконавчий лист, не містять за своїм текстом граничної дати, з настанням якої у відповідача припиняється обовязок здійснювати виплати позивачу, визначені рішенням суду. Таким чином, право позивача на отримання пенсії в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком із розміру, встановленого Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є довічним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії А № 127358 від 01.03.2007 року.

Постановою Валківського районного суду Харківської області від 20.05.2010 року по справі № 2-а-262/10 задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Валківському районі Харківської області про визнання дій неправомірними і зобовязання вчинити певні дії.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Валківському районі Харківської області та зобовязано Управління Пенсійного фонду України у Валківському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії по третій групі інвалідності ОСОБА_2, відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, із розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням проведених виплат та провести відповідні виплати з 15 лютого 2010 року.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 29.07.2010 року по справі 22-ц-19540/2010 р. постанову Валківського районного суду Харківської області від 20.05.2010 року змінено. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України у Валківському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст. ст. 50, 54, 67 Закону № 769 та ст. 28 Закону № 1051-1 з 01.02.2010 року. В іншій частині постанову суду залишено без змін.

16 вересня 2010 року на підставі вказаних судових рішень Валківським районним судом Харківської області видано виконавчий лист № 2-а-262, 2010 року.

26.10.2010 р. державним виконавцем ВДВС Валківського РУЮ Харківської області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст.37, 38 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ виконаний відповідно до повідомлення УПФУ в Валківському районі від 21.10.2010 року.

Постановою Валківського районного суду Харківської області від 31.03.2016 року дану постанову державного виконавця визнано неправомірною та скасовано. При цьому суд прийшов до висновку, що рішення судів залишилися не виконаними, так як право позивача на отримання відповідних виплат не може бути порушеним шляхом звуження змісту та обсягу визначених гарантій, що в свою чергу не могло бути підставою для припинення відповідних нарахувань з боку Пенсійного Фонду України.

25.07.2016 р. державним виконавцем Валківського районного ВДВС ГТУЮ у Харківській області винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №21538092 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-а-262/10 від 16.09.2010р.

01.08.2016 р. цим же державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №21538092 на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконання рішень, за якими боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні, або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи, покладається на відділ примусового виконання рішень Управлінь ДВС ГТУЮ в Харківській області.

22.08.2016 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управлінь ДВС ГТУЮ в Харківській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №52013391, у якому згідно постанови від 13.09.2016 року повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

13.10.2016 року державним виконавцем за заявою стягувача знову відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа 2-а-262 від 16.09.2010р.

Таким чином даний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, В.П. № 52649358.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з то, що оскільки рішенням апеляційного суду Харківської області від 29.07.2010 року по справі 22-ц-19540/2010 р. розглянуто вимоги позивача та досліджено обставини щодо необґрунтованої відмови відповідачем у здійсненні перерахунку пенсії позивачу по третій групі інвалідності, відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, із розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у період з 01 лютого 2010 року по день прийняття рішення (29 липня 2010 року), що не зобовязує відповідача в подальшому після 29.07.2010 року враховувати встановлені судом обставини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

З рішення апеляційного суду Харківської області від 29.07.2010 року по справі 22-ц-19540/2010 р. вбачається, що суд, приймаючи рішення по суті позовних вимог, розглядав вимоги та досліджував обставини щодо необґрунтованої відмови відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивачу по третій групі інвалідності, відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, із розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у період з 01 лютого 2010 року по день прийняття рішення (29 липня 2010 року).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

У зв'язку з набранням з 19.06.2011 року чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року № 3491-VI та прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 06.07.2011 року № 745, проведено перерахунок пенсії.

28.12.2014 року на підставі Закону № 76-VII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» ст.ст. 50, 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладені в новій редакції, де умови, порядок призначення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту.

Виплата державної пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю з 01.09.2011 року проводилась у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», а з 01.01.2012 року здійснюється у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішеннями Конституційного суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 року та від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 підтверджена законність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави.

Законом України "Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», «Про Державний бюджет України на 2012 рік», «Про Державний бюджет України на 2013 рік», «Про Державний бюджет України на 2014 рік», «Про Державний бюджет України на 2015 рік», встановлено, що у 2011 - 2015 роках положення зокрема статей 50, 54 Закону №796- XII, застосовуються у порядку та розмірі, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 - 2015 роки.

Таким чином, Закону України № 76 VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року було внесено зміни до статей 50 та 54 Закону № 796- XII та зміни не визнані неконституційними.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

В загальній декларації прав людини 1948 року, кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення та на здійснення необхідних для підтримання її гідності та для вільного розвитку її особистості прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави (ст. 22). Міжнародний пакт про економічні, соціальні і культурні права 1966 року встановлює загальний обов'язок держав забезпечити здійснення прав, що передбачені цим пактом, у максимальних межах наявних ресурсів (п.1 ст.2).

Конституційний Суд України у своєму рішенні №3-рп/2012 від 25.01.2012 року виходив з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в п.п. 2, 3 ст. 116 Конституції України.

З огляду на викладене, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Даним рішенням Конституційного Суду України дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Як вбачається з рішення Європейського суду по справі за заявою ОСОБА_3 проти України №43331/12 від 03 червня 2014 року, підставою звернення до Європейського суду було прийняття Закону України «Про Державний бюджет на 2011 рік», відповідно до якого розмір пенсії за статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» мав визначатися Кабінетом Міністрів України. На виконання Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2011 рік» 6 липня 2011 року Кабінет Міністрів України виніс постанову № 745, яка набрала чинності 23 липня 2011 року та на підставі якої ОСОБА_3 нараховували пенсію.

Приймаючи рішення Європейський суд виходив з того, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мирне володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися справедливий баланс між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар. Суд також не може дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції. Зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011року передбачено, зокрема, що у 2011 році положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 2 ст. 103 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, надає разом з Пенсійним фондом розяснення з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій відповідно до цього Закону.

З ч.1 ст.19 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» діяльність Кабінету Міністрів України спрямовується на забезпечення інтересів Українського народу шляхом виконання Конституції та законів України, актів Президента України, а також Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України, вирішення питань державного управління у сфері економіки та фінансів, соціальної політики, праці та зайнятості, охорони здоровя, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища, екологічної безпеки, природокористування, правової політики, законності, забезпечення прав і свобод людини та громадянина, запобігання і протидії корупції, розвязання інших завдань внутрішньої і зовнішньої політики, цивільного захисту, національної безпеки та обороноздатності.

Основними повноваженнями, закріпленими у ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Кабінет Міністрів України у сфері соціальної політики забезпечує проведення державної соціальної політики, вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення та забезпечує соціальний захист громадян.

Відповідно до п.1 «Положення про Пенсійний фонд України», затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 року № 121/2001 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України. Діяльність Пенсійного фонду України спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики України.

Згідно п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» № 112, 25.03.2014 року, внесено зміни у Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабміну від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» : щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, що належать до категорій 1, виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність:

особам, що належать до категорій 1:

з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам І групи - 474,5 грн.; інвалідам ІІ - 379,6 грн.; інвалідам ІІІ групи -284,70 грн.;

для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний звязок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: інвалідам І групи - 341,64 грн.; інвалідам ІІ - 227,76 грн.; інвалідам ІІІ групи -170,82 грн.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету.

В резолютивній частині рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3рп/2012 зазначено, що Кабінет Міністрів регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України, при розгляді справ суди повинні керуватись принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Відповідно до п. п. 20, 29 ч.1 ст. 116 Бюджетного кодексу України взяття зобовязань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Згідно із ч. 20 Бюджетного кодексу України за бюджетними програмами, здійснення заходів за якими потребує нормативно-правового визначення механізму використання бюджетних коштів, головні розпорядники коштів державного бюджету розробляють проекти порядків використання коштів державного бюджету та забезпечують їх затвердження у терміни, визначені Кабінетом Міністрів України. За рішенням Кабінету Міністрів України порядки використання коштів державного бюджету затверджуються Кабінетом Міністрів України або головним розпорядником коштів державного бюджету за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики.

У 2012-2014 роках норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовувались у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів на 2012 - 2014 роки відповідно до законів про Державний бюджет України на відповідний рік.

Аналогічні норми містить і Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», а саме у 2015 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастроф», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VІІІ від 28.12.2014 року, який набрав чинності з 01.01.2015 року, внесено зміни до ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме: з 01 січня 2015 року умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань. Щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, призначається в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Аналізуючи наведені норми законодавства, враховуючи фактичні обставини справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки рішенням апеляційного суду Харківської області від 29.07.2010 року по справі 22-ц-19540/2010 р. розглянуто вимоги позивача та досліджено обставини щодо необґрунтованої відмови відповідачем у здійсненні перерахунку пенсії позивачу по третій групі інвалідності, відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, із розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у період з 01 лютого 2010 року. Перерахунок розміру пенсії позивача у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України в постанові від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», а з 01.01.2012 року у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не були предметом розгляду під час ухвалення рішення від 29.07.2010 року по справі 22-ц-19540/2010 р.

За таких обставин, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Валківського районного суду Харківської області від 07.02.2017р. по справі № 615/1600/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 10.04.2017 р.