Справа № 812/994/16
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 квітня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/994/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Шембелян В.С.,

при секретарі судового засідання: Олійник О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м.Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області до комунального підприємства Лисичанськтепломережа про стягнення заборгованості з податку на додану вартість у сумі 1048671,00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м.Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області до комунального підприємства Лисичанськтепломережа про стягнення заборгованості з податку на додану вартість у сумі 1048671,00 грн.

Уточнені позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач зареєстрований Лисичанською міською радою Луганської області та внесено в Єдиний Державний реєстр підприємств та організацій України.

З метою погашення податкового боргу відповідачу у 2002 році направлено першу податкову вимогу № 1/45 від 21.01.2002, яка отримана відповідачем 25.01.2002, та другу податкову вимогу № 2/382 від 26.03.2002, яка отримана посадовою особою відповідача в той же день.

На час звернення до суду з позовом за відповідачем утворився податковий борг з податку на додану вартість на загальну суму 1048671,00 грн у звязку з несплатою узгоджених зобовязань по податковим деклараціям, який позивач просив стягнути з комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" з рахунків у банках, обслуговуючих платника в рахунок сплати податкового боргу з податку на додану вартість.

Представники відповідача надали письмові заперечення проти позову, пославшись на те, що докази обставин, які б свідчили про безперервність податкового боргу у Відповідача впродовж періоду часу з дати виникнення податкового боргу, стосовно суми якого були направлені податкові вимоги, до дати звернення до суду прокурора м. Лисичанська в інтересах ДПІ у м. Лисичанську з позовом, позивач не надав, а також єдиним доказом безперервності існування податкового боргу у відповідача впродовж періоду часу з дати виникнення податкового боргу, стосовно суми якого були направлені податкові вимоги, до дати звернення до суду прокурора м. Лисичанська в інтересах ДПІ у м. Лисичанську з позовом, є інтегрована картка платника податків по всім видам податків, яку податковий орган не надав а ні відповідачу, а ні суду (а.с.55-57, 132-134).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів в порядку ст. 41 статтею 60 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи.

Комунальне підприємство "Лисичанськтепломережа" зареєстровано як юридична особа, ідентифікаційний код юридичної особи 13401321 (а.с.12), є платником податку на додану вартість з 07.07.1997, індивідуальний податковий номер 97 (а.с. 14), перебуває на обліку як платник податків в ДПІ у м. Лисичанську з 27.04.1992 за № 1-50 (а.с. 13).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем подано до ДПІ у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області податкові декларації з податку на додану вартість:

- за лютий 2016 року № НОМЕР_1 від 18.03.2016, у якій самостійно визначено суму ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету у розмірі 552994,00 грн, (термін сплати 31.03.2016) (а.с.15);

- уточнюючий розрахунок № НОМЕР_2 від 20.04.2016 (за лютий 2016) у якій самостійно визначено суму ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету у розмірі 181849,00 грн, (термін сплати 04.05.2016) (а.с.16);

- за квітень 2016 року № НОМЕР_3 від 18.05.2016, у якій самостійно визначено суму ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету у розмірі 163477,00 грн, (термін сплати 30.05.2016) (а.с.17);

- за травень 2016 року № НОМЕР_4 від 14.06.2016, у якій самостійно визначено суму ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету у розмірі 150351,00 грн, (термін сплати 30.06.2016) (а.с.18);

Таким чином, позивачем задекларовано податкові зобовязання на загальну суму 1048671,00 грн.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідачем не сплачено податкові зобовязання, самостійно визначені ним у податкових деклараціях з податку на додану вартість - за лютий 2016 року у сумі 734843,00 грн, за квітень 2016 року у сумі 163477,00 грн, за травень 2016 року у сумі 150351,00 грн.

Відповідач не сплатив узгоджені податкові зобовязання, у звязку з чим, сума до стягнення становить 1048671,00 грн, що підтверджується розрахунком суми боргу (а.с.19).

Суд зазначає, що відповідно до п.20.1.34 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги та здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини (підпункти 95.2 та 95.3 статті 95 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п. 6.2.1. п. 6.2 ст. 6 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами (який був чинним до прийняття Податкового кодексу України), у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

На виконання статті 6 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами позивачем на адресу відповідача було надіслано першу податкову вимогу від 21.01.2002 № 1/45, яка вручена посадовій особі відповідача 25.01.2002 та другу податкову вимогу від 26.03.2002 № 2/382, яка вручена нарочно посадовій особі відповідача 26.03.2002 (а.с.20, 21).

Доказів оскарження вищезазначених податкових вимог сторонами до суду не подано.

Суд зазначає, що відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На відміну від вказаної норми підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України визначено, що податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо сума податкового боргу погашена самостійно платником податків або органом стягнення. У зв'язку з цим із погашенням суми податкового боргу раніше надіслана платникові податків податкова вимога є відкликаною, а тому не може бути підставою для вжиття заходів із примусового стягнення податкового боргу.

Отже, лише у разі, якщо платником податків податковий борг був погашений, а через деякий час виник знову, органу державної податкової служби слід направити (вручити) йому нову податкову вимогу виходячи з виникнення нового грошового зобов'язання.

Пунктом 87.9. статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Строки давності щодо стягнення податкового боргу встановлені статтею 102 Податкового кодексу України та становлять 1095 днів з дня виникнення боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Ухвалою суду від 06.12.2016 в цій справі за клопотанням представника відповідача провадження в справі було зупинено для проведення звірки сторонами (а.с.128).

Ухвалою суду від 24.01.2017 в цій справі судом було зобовязано сторони провести звірку взаємних розрахунків з питань нарахування та сплати податкових зобовязань з податку на додану вартість за період з часу виставлення податкової вимоги зі складанням двостороннього акту звірки, оскільки відповідач заперечував наявність в нього безперервного податкового боргу з 2012 року відповідно до даних облікової картки платника податку.

Однак, сторони не надали суду доказів проведення такої звірки, а також доказів на підтвердження тих обставин, що хтось із сторін умисно ухиляється від проведення такої звірки.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На наявність факту періодів відсутності у підприємства заборгованості зі сплати податків та зборів протягом часу з виставлення податкових вимог відповідачу в 2012 році до предявлення цього позову з вимогами про стягнення боргу посилалась сторона відповідача, однак доказів на підтвердження цих обставин суду відповідачем не надано. Отже, відповідач не довів суду наявності цих обставин.

Тому, з урахуванням положень статті 102 та 87 Податкового кодексу України, оскільки нечинність чинність податкових вимог від 21.01.2002 № 1/45 та від 26.03.2002 № 2/382 станом на час звернення позивача з даним позовом до суду не доведена, вони є чяинними.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини четвертої статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 11, 69-71, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області до комунального підприємства Лисичанськтепломережа про стягнення заборгованості з податку на додану вартість у сумі 1048671,00 грн - задовольнити повністю.

Стягнути з розрахункових рахунків комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" (, адреса: 93113, Луганська область, м. Лисичанськ) відкритих у банках, обслуговуючих комунальне підприємство "Лисичанськтепломережа" на користь Державного бюджету України податковий борг з податку на додану вартість у сумі 1048671,00 грн. (один мільйон сорок вісім тисяч шістсот сімдесят одна гривня 00 коп).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанову у повному обсязі складено та підписано судом 10 квітня 2017 року.

Суддя ОСОБА_1