Справа № 750/334/17
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2017-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/334/17
Провадження № 2-а/750/327/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2017 року м.Чернігова

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Карапута Л.В.,

секретаря Карацюба М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

11.01.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просила визнати протиправною відмову Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у виплаті ОСОБА_1 пенсії призначеної по III групі інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 05.04.2016 року по 19.09.2016 року у сумі 26177 грн. і стягнути з Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 пенсію, призначену по III групі інвалідності, за період з 05.04.2016 року по 19.09.2016 року у сумі 26177 грн.

Ухвалою судді від 12.01.2017 року відкрито скорочене провадження у даній справі.

30.01.2017 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача, в яких він просить відмовити в позові.

Ухвалою суду від 31.01.2017 року справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання у якому просив справу розглянути без участі представика, у позові відмовити.

Згідно частини 1 статті 41 КАС України справа розглянута без застосування технічної фіксації.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

З 14.06.1999 року позивач працювала на посаді судді Апеляційного суду Чернігівської області.

05.04.2016 року МСЕК позивачу була встановлена 3 група інвалідності загального захворювання (а.с.9).

Розпорядженням про призначення пенсії від 24.06.2016 року позивачу була призначена пенсія як працюючому інваліду 3 групи загального захворювання з 05.04.2016 року по 30.04.2017 року у сумі 4760 грн., проте виплата пенсії не здійснювалась.

15.09.2016 року позивач звернулась до відповідача та просила виплачувати пенсію.

Листом від 17.10.2016 року позивачу повідомили, що, оскільки остання працювала у вказаний період суддею апеляційного суду Чернігівської області, то, у відповідності до ст.47 Закону України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 32.03.2015 року № 213-УІН, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-УИІ, призначена пенсія по інвалідності III групи в період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року не виплачується.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII абз.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-УІ було викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та II групи, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

Аналогічні зміни були внесені до ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень вищезазначеного Закону № 213-УІІІ порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширювався на пенсіонерів (отримувачів довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Згідно п.1 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ цей Закон набрав чинності з 01.04.2015 року.

З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-УІІІ, яким було продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

Частиною 1 статті 47 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-VІ (зі змінами, внесеними Законом України № 911-VІІІ, які набрали чинності з 01.01.2016 року) було передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року у період роботи особи (крім інвалідів І та II групи, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цього Закону, не виплачується.»

Крім того, ст.141 Закону України «Судоустрій і статус суддів» було встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам (крім інвалідів І та II групи, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УІІІ було передбачено , що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Однак 08.06.2016 року Конституційним Судом України прийнято рішення №4-рп/2016, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення, зокрема:

абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-V III;

пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УІІІ в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, рішенням Конституційного суду України було визнано неконституційною заборону виплати з 01.04.2016 року і з 01.01.2016 року пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІУ особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому, у вказаному рішенні Конституційним Судом України визначено, що зазначені нормативно-правові акти як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Відтак, Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 в частині визнання неконституційними положень вказаного законодавства підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли після 08.06.2016 року та зворотної сили не має.

За призначенням пенсії по інвалідності позивач звернулась до відповідача 21.06.2016 року і пенсія по III групі інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» була призначена розпорядженням 24.06.2016 року, тобто правовідносини виникли вже після рішення Конституційного Суду України.

У зв'язку з тим, що звернення позивача до відповідача про призначення пенсії по інвалідності відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності, то розпорядженням Чернігівського об»єднаного управління Пенсійного Фонду України про призначення пенсії від 24.06.2016 року останній була призначена пенсія з 05.04.2016 року відповідно до п.2 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, позивач працюючи на посаді судді, мала право на отримання пенсії, призначеної на загальних підставах 24.06.2016 року з часу встановлення інвалідності, тобто з 05.04.2016 року.

Крім того, пунктом 5 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 встановлено, що рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Стаття 22 Конституції України прямо зазначає, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті законів або знесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу снуючих прав та свобод.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України.

Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року № 1515-VI11 позивача звільнено з посади судді апеляційного суду Чернігівської області у зв'язку з поданням заяви про відставку. Зі штату апеляційного суду Чернігівської області позивача відраховано 19.09.2016 року на підставі наказу від 19.09.2016 року.

10.09.2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про переведення позивача з пенсії по інвалідності на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді.

Таким чином, Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України протиправно відмовило позивачу у виплаті пенсії, призначеної по III групі інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 05.04.2016 року по 19.09.2016 року у сумі 26177 грн (26 днів квітня - 4123,60 грн, травень - 4760 грн, червень - 4760 грн, липень - 4760 грн, серпень і 19 днів вересня - 3013,40 грн).

Отже, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 12, 71, 158-163, 186 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

позов ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та стягнення коштів, задовольнити.

Визнати протиправною відмову Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у виплаті ОСОБА_1 пенсії призначеної по III групі інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 05.04.2016 року по 19.09.2016 року в сумі 26177 грн. 00 коп.

Стягнути з Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 пенсію, призначену по III групі інвалідності, за період з 05.04.2016 року по 19.09.2016 року в сумі 26177 грн. 00 коп.

Стягнути з Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 640 грн. 00 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В.Карапута