Справа № 464/9011/16-а, 2-а/464/65/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року Справа № 876/2393/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 16 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення субєкта владних повноважень управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова від 29 листопада 2016 р. №19466/03 про відмову у призначенні йому пенсії по інвалідності; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова призначити йому пенсію по інвалідності відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року з 28 листопада 2016 року, виходячи з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи без обмеження максимально граничного розміру.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 16 січня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». Зобовязано управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності у відповідності до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з 29 листопада 2016 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінку тому факту, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213-VIII з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, які набули право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про прокуратуру. Враховуючи відсутність норм щодо права на призначення спеціальних пенсій з 01 червня 2015 року, ОСОБА_1 правомірно відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру». Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

Суд відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 197 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на постанову суду першої інстанції, яка прийнята в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченої п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 18 березня 1997 року по 28 листопада 2016 року працював в органах прокуратури, що стверджується копією трудової книжки.

28 листопада 2016 року він на підставі довідки прокуратури Львівської області від 22 листопада 2016 року №18-1389 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Листом №19466/03 від 29 листопада 2016 року управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру», мотивуючи тим, що згідно з положеннями ст.86 Закону України «Про прокуратуру» прокурорам, визнаним інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років. До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання. З 18 березня 1997 року по 28 листопада 2016 року ОСОБА_1 працював стажистом, помічником прокурора, заступником прокурора, прокурором району та інших посадах в органах прокуратури. Таким чином, стаж роботи заявника в органах прокуратури, що дає право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» становить близько 20 років. Разом з тим, відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 №213 з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались, зокрема, згідно із Законом України «Про прокуратуру», тому з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру», не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії по інвалідності діяв ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року, який набрав чинності 15 липня 2015 року, позивачу встановлено інвалідність ІІ групи загального захворювання і його трудовий стаж в органах прокуратури складає 19 років 8 місяців 11 днів (тобто більше 10 років), тому у цих спірних правовідносинах підлягають застосуванню чинні норми вищенаведеного спеціального Закону.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Ст.58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із ч.9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» прокурорам, визнаним інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 безперервно працював в органах прокуратури з 18 березня 1997 року по 28 листопада 2016 року.

Таким чином, на час звернення до управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова позивача із заявою про призначення пенсії по інвалідності, його трудовий стаж в органах прокуратури складав 19 років 8 місяців 11 днів, тобто більше 10 років.

Відповідно до Акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №343621 від 20 жовтня 2016 року ОСОБА_1 встановлено інвалідність II групи загального захворювання.

Згідно з ч.2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» інвалідам ІІ групи пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Ч.6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.16 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року, який набрав чинності з 15 липня 2015 року, гарантії незалежності прокурорів забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням.

Колегія суддів звертає увагу на те, що 01 квітня 2015 року набрав чинності ОСОБА_2 України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213-VIII, пунктом п'ятим Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 1789-XII.

ОСОБА_2 № 213-VIII чинний, а до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 1789-XII.

Вирішуючи питання застосування вищевказаних норм права у часі, колегія суддів вважає, що правовідносини щодо призначення пенсій регулюються нормами права, чинними на момент виникнення права на таке пенсійне забезпечення.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії по інвалідності діяв ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року, який набрав чинності 15 липня 2015 року, позивачу встановлено інвалідність ІІ групи загального захворювання і його трудовий стаж в органах прокуратури складає 19 років 8 місяців 11 днів (тобто більше 10 років), тому у цих спірних правовідносинах підлягають застосуванню чинні норми вищенаведеного спеціального Закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог в частині визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» та зобовязанні призначити пенсію по інвалідності у відповідності до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. 160, 195, 197, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду міста Львова від 16 січня 2017 року у справі № 464/9011/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_3