Справа № 826/13788/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

23 березня 2017 року 17:42 справа №826/13788/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С. та представників:

позивача: Рибалко В.О.;

Панасенко О.Я.;

відповідача : Геращенко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Кепітал Тайм"
доГоловного управління ДФС у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 23 березня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кепітал Тайм" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Кепітал Тайм") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 серпня 2016 року №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2016 року відкрито провадження у справі №826/13788/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 23 березня 2017 року представники позивача позовні вимоги підтримали; представник відповідача проти задоволення позову заперечив; на підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України судом проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 16 серпня 2016 року № згідно з пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, за порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України ТОВ "Кепітал Тайм" зменшено суму податкового зобов'язання на 1 056 827,00 грн. для цілей розділу V Податкового кодексу України та зменшено суму податкового кредиту з податку на додану вартість на 1 011 716,00 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акта від 26 липня 2016 року №169/26-15-14-04-03/39425963 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Кепітал Тайм" () з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Перша Трейдінгова Компанія" () за період з 01 грудня 2015 року по 31 березня 2016 року та з контрагентами - покупцями" (далі по тексту - акт перевірки).

Згідно з актом перевірки, з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки, який оформлено листом від 11 серпня 2016 року №18054/10/26-15-14-04-03, встановлено порушення позивачем вимог: пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим завищено податкове зобов'язання за період: з грудня 2015 року по квітень 2016 року на загальну суму ПДВ 1 056 827,00 грн. по взаємовідносинам із контрагентами-покупцями: ТОВ "Імпульс - 2008" (), ТОВ "Інтербіс" (), ТОВ "НВО "Західінвест" (), ТОВ "Фірма "Шанс Плюс" (), ФГ "Сейм" (), ТОВ "Славресурс" (), ТОВ "Шанс" (), ТОВ "Енерго Системи" (), а також пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим завищено податковий кредит за період: з грудня 2015 року по квітень 2016 року на загальну суму податку на додану вартість 1 011 716,00 грн. по взаємовідносинам із контрагентом-постачальником ТОВ "Перша Трейдінгова Компанія" ().

Такий висновок податкового органу ґрунтується на вчиненні безтоварних операцій з придбання вугільної продукції у рамках господарських відносин позивача з ТОВ "Перша Трейдінгова Компанія"; не підтвердженням факту реалізації вищезазначених товарно-матеріальних цінностей від ТОВ "Перша Трейдінгова Компанія" на адресу ТОВ "Кепітал Тайм" та в подальшому на адресу контрагентів-покупців такого вугілля; відсутність факту (джерела) законного введення ТОВ "Перша Трейдінгова Компанія" вугілля в обіг та/або реального задекларованого виробництва; формуванням постачальником сумнівного податкового кредиту по ланцюгу постачання тощо. У зв'язку з цим, як стверджує відповідач, ТОВ "Кепітал Тайм" неправомірно включено до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість за безтоварними операціями з придбання вугільної продукції у рамках господарських відносин з ТОВ "Перша Трейдінгова Компанія", а також до складу податкових зобов'язань по взаємовідносинам із контрагентами-покупцями такого вугілля, а саме: ТОВ "Імпульс - 2008", ТОВ "Інтербіс", ТОВ "НВО "Західінвест", ТОВ "Фірма "Шанс Плюс", ФГ "Сейм", ТОВ "Славресурс", ТОВ "Шанс" та ТОВ "Енерго Системи".

Позивач вважає протиправним податкове повідомлення-рішення, оскільки господарські операції підтверджені первинними документами та податковими накладними, а ТОВ "Кепітал Тайм" дотримано передбачені Податковим кодексом України умови для формування податкового кредиту та податкових зобов'язань.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову повністю підтримав висновки акту перевірки.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Згідно усталеної позиції Верховного Суду України при розгляді справ даної категорії судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій ТОВ "Кепітал Тайм" з його контрагентом-постачальником - ТОВ "Перша Трейдінгова Компанія", а також з його контрагентами-покупцями, а саме: ТОВ "Імпульс - 2008", ТОВ "Інтербіс", ТОВ "НВО "Західінвест", ТОВ "Фірма "Шанс Плюс", ФГ "Сейм", ТОВ "Славресурс", ТОВ "Шанс" та ТОВ "Енерго Системи"; мету придбання та обставини використання придбаних товарів/послуг у власній господарській діяльності позивача, у тому числі їх подальшу реалізацію; встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, первинних документів та податкових накладних по спірним господарським операціям позивачем до суду не надано.

Частиною третьою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

У відповідності до частини шостої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

В ході розгляду справи судом пропонувалося позивачу подати всі наявні у нього докази на підтвердження фактичного здійснення спірних господарських операцій (поставки вугілля) із контрагентами, однак, належним чином засвідчених копій відповідних первинних документів (видаткових накладних, актів приймання-передачі товару, рахунків-фактур), транспортних документів тощо позивачем не надано, як не надано і доказів неможливості надання цих документів.

При цьому суд зазначає, що аналіз певних документів податковим органом в акті перевірки не є підставою для неподання таких документів до суду при оскарженні рішення контролюючого органу, яке прийнято на підставі такого акта перевірки, а тому неподання таких документів до суду, не вказуючи про наявність причин неможливості подання таких доказів, судом розцінюється як фактична відсутність таких первинних документів.

З урахуванням викладеного, а також беручи до уваги те, що в судовому засіданні 23 березня 2017 року представники позивача зазначили про відсутність у них додаткових доказів та пояснень по справі, суд, керуючись частиною шостою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне розглядати справу за наявними доказами.

В акті перевірки на підставі наданих до перевірки документів встановлено наступні обставини.

Між ТОВ "Кепітал Тайм" (покупець) та ТОВ "Перша Трейдінгова Компанія" (постачальник) укладено договір поставки від 03 листопада 2015 року №6/11, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити покупцю вугільну продукцію (далі - вугілля), в асортименті, за ціною, за реквізитами, в строки, в кількості та з якісними характеристиками, погодженими сторонами в специфікаціях до договору.

Відповідно до умов підпункту 1.5 пункту 1 договору право власності на вугілля та усі ризики втрати або пошкодження вугілля (або його частини) переходять до покупця з моменту передачі вугілля перевізнику, що підтверджується датою вказаною залізничною станцією відправлення на залізничній накладній про приймання вантажу до перевезення, якщо інше не передбачено в специфікаціях до договору.

Про передачу права власності сторони підписують акт приймання-передачі вугільної продукції.

Відповідно до підпункту 2.7 пункту 2 договору по кожній партії вугілля постачальник передає покупцю наступні документи: посвідчення про якість; копії залізничних накладних про приймання вантажу вантажоперевізником, завірені вантажовідправником; рахунок-фактуру; акти приймання-передачі вугільної продукції (оригінали); розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної та коригувальний акт приймання-передачі вугільної продукції (надається у разі необхідності).

Підпунктом 3.3 пункту 3 договору передбачено, що покупець оплачує постачальнику вартість вугілля в національній валюті України у порядку 100% передоплати шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок постачальника, якщо іншій порядок не буде передбачений у специфікаціях або додаткових угодах до договору.

Як зазначено у акті перевірки, на підставі вказаного договору між сторонами складено акти приймання-передачі вугільної продукції на загальну суму 6 070 300,85 грн., у тому числі податок на додану вартість - 1 011 716,82 грн.; ТОВ "Перша Трейдінгова Компанія" виписано на адресу позивача податкові накладні на загальну суму 6 098 444,86 грн., у тому числі податок на додану вартість - 1 016 407.48 грн.; розрахунки проведені у безготівковій формі. Перелік вказаних документів та їх реквізити зазначено в акті перевірки у формі таблиці.

Суми податку на додану вартість за виписаними податковими накладними включені позивачем до складу свого податкового кредиту у період з грудня 2015 року по квітень 2016 року.

В акті перевірки зазначається, що до перевірки надані копії "Удостоверение о качестве рядового угля (продуктов обогащения" за типовою формою УПД-35, по кожній поставці вугілля кам'яного. Орган видачі Посвідчення якості - збагачувальні фабрики, а саме ПАТ "ЦЗФ "Україна" (код 38033446), ПАТ "ЦЗФ "Комсомольська" (код 24820699), ПАТ "ЦЗФ "Росія" (код 37339327), ТОВ "Брянська вугільна компанія" (код 35204856).

Також, як зазначається в акті перевірки, до перевірки надано копії первинних документів щодо транспортування товарно-матеріальних цінностей (вугілля кам'яне: Г 0-100, Г 13-100, АМ 13-25), а саме копії залізничних накладних, але в залізничних накладних відсутня інформація щодо участі ТОВ "Перша Трейдінгова Компанія" в ланцюзі проходження (транспортування) вугільної продукції: ГО-100, Г 13-100, ДГ 13-100, АМ 13-25) від відправника до отримувача. Крім того, у ТОВ "Кепітал Тайм" відсутні господарські взаємовідносини із контрагентами ПАТ "ЦЗФ "Україна" (код 38033446), ПАТ "ЦЗФ «Комсомольська" (код 24820699), ПАТ "ЦЗФ "Росія" (код 37339327), ТОВ "Брянська вугільна компанія" (код 35204856), які зазначені в залізничних накладних як відправники вугільної продукції.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

У зв'язку із наведеним слід зазначити, що відповідно до підпунктів 16.1.2., 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний, зокрема, вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 44.3. статті 44 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Частиною другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

При цьому, статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: фактичне (реальне) здійснення оподатковуваних операцій; документальне підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; наявність у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); наявність належним чином оформлених податкових накладних; наявність ділової мети, розумних економічних причин (причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Разом з тим, у суду відсутня можливість встановити відповідність податкових накладних порядку їх заповнення, оскільки в матеріалах справи відсутні податкові накладні по спірним господарським операціям.

Крім того, на підтвердження фактичного виконання господарських операцій із ТОВ "Перша Трейдінгова Компанія" з поставки вугілля під час розгляду справи позивачем не надано будь-яких первинних, податкових, звітних та інших документів, які в умовах звичайної ділової практики супроводжують та підтверджують фактичне вчинення спірних господарських операцій, а саме: видаткових накладних; актів приймання-передачі товарів (вугілля); рахунків-фактур; транспортних документів; платіжних документів щодо здійснення розрахунків за спірними операціями; оборотно-сальдових відомостей щодо відображення спірних операцій у бухгалтерському обліку підприємства тощо. Відтак, у суду відсутня можливість перевірити реальність здійснення (фактичне виконання) господарських операцій та правомірність відображення таких операцій у податковому обліку платника податків.

Таким чином, оскільки відповідні податкові накладні у справі відсутні, а вище судом не встановлено реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "Перша Трейдінгова Компанія", можливість формування податкового кредиту з податку на додану вартість по вказаним операціям не підтверджується.

З огляду на зазначене, висновки акта перевірки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України в частині завищення податкового кредиту податку на додану вартість є обґрунтованими.

Аналогічно суд приходить і до висновку про обґрунтованість доводів відповідача про завищення позивачем податкових зобов'язань по взаємовідносинам із контрагентами-покупцями, а саме: ТОВ "Імпульс - 2008", ТОВ "Інтербіс", ТОВ "НВО "Західінвест", ТОВ "Фірма "Шанс Плюс", ФГ "Сейм", ТОВ "Славресурс", ТОВ "Шанс" та ТОВ "Енерго Системи", оскільки в матеріалах справи відсутні податкові накладні та первинні документи по вказаним взаємовідносинам, відсутня податкова звітність позивача, що, відповідно, виключає можливість перевірки правомірності відображення таких операцій у податковому обліку позивача для цілей встановлення факту наявності чи відсутності завищення позивачем податкових зобов'язань та відповідних втрат бюджету у зв'язку з цим.

При цьому суд враховує, що наявні в матеріалах справи розрахункові документи щодо здійснення оплати вказаними підприємствами на користь позивача самі по собі не є підтвердженням фактичного здійснення операцій та самостійною підставою для формування даних податкового обліку.

Таким чином, позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 16 серпня 2016 року № документально не підтверджуються та не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ГУ ДФС у м. Києві доведена правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Кепітал Тайм" задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Кепітал Тайм" відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко