Справа № 822/2122/16
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2122/16

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

04 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Мирошниченко С.О.,

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Гранд Імпорт" (далі - позивач) до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про визнання протиправним, скасування рішення та картки-відмови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач у жовтні 2016 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України № 400050000/2016/000044/2 від 24.10.2016 про коригування митної вартості товару та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 400050000/2016/00184 від 24.10.2016.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.11.2016 адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України № 400050000/2016/000044/2 від 24.10.2016 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №400050000/2016/00184 від 24.10.2016.

Стягнуто на користь приватного підприємства "Гранд Імпорт" м. Хмельницький судові витрати в сумі 1378 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили колегію суддів її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно матеріалів справи слідує, що під час перевірки правильності визначення митної вартості товарів "Матеріали рекламні торгові: "стенд картонний" за митною декларацією №400050000/2016/000044/2 від 24.10.2016 відповідачем встановлено, що документи подані на виконання частини 2 статті 53 МК України містять обґрунтовані сумніви щодо дійсної вартості товару, оскільки у рахунку-проформі № 10/2016 від 18.10.2016 ціна одного стенда вагою 7,1 кг. становить 0,78 доларів за кг., що в перерахунку складає 0,11 доларів за кг. Зазначена ціна є значно нижчою ніж дійсна вартість товару та навіть нижчою за ціну макулатури на ринку Європи.

Митне оформлення ідентичних товарів відповідачем не здійснювалося тому що товар за митними деклараціями №/2016/006275 від 21.05.2016 та № 400050000/2016/000044/2 від 24.10.2016 відрізняється вагою, ціною та кількістю.

Товари, стенди картонні які імпортуються позивачем не мають ні назви, ні моделі, ні артикулу, тощо, тому стверджувати про те, що митне оформлення ідентичних товарів вже здійснювалося, неможливо.

Враховуючи, що визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів під час митного оформлення товарів за митною декларацією №400050000/2016/000044/2 від 24.10.2016 застосувати не можна, тому що не дотриманні умови, передбачені ст. 59 МК України, позивача зобов'язано надати додаткові документи відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України.

24.10.2016 позивач надав письмову відповідь про неможливість надати додаткові документи в звязку з чим відповідач прийняв рішення № 400050000/2016/000044/2 про коригування митної вартості товару.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про коригування митної вартості № 400050000/2016/000044/2 від 24.10.2016 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 400050000/2016/00184 від 24.10.2016 не відповідають вимогам МК України, тому їх необхідно визнати протиправними та скасувати.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Частиною 1 ст. 248 МК України вказано, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування-з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У відповідності до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 ст. 53 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування,-страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (ч.3 ст. 53 МК України).

Відповідно до ч. 1-6 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний-за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не повязаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно вимог ч. 1 та 2 ст. 59 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник.

У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (ч. 5 ст. 59 МК України).

Згідно з положеннями 60 статті МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього (ч.1).

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ч.2).

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку (ч.3).

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч.4).

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість (ч.7).

Пунктом 2а ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ від 30.10.1947) встановлено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Згідно пункту 2б вищевказаної статті, під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов'язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Відповідно до п. 2с цієї ж статті вказано, якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпараграфа (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України затверджених наказом ДФС 11.09.2015 № 689 (далі Методичні рекомендації), розділом 5, вказано, що під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації, зокрема: інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об'єднаннями імпортерів та виробників.

Як слідує з матеріалів справи, у рахунку - проформі від 18.10.2016 № 10/2016 ціна одного стенда вагою 7,1 кг. становить 0,78 дол. США/шт., що в перерахунку складає 0,11 дол. США/кг., що є несумісною з вартістю матеріалів, необхідних для виготовлення готового виробу (картон, фарби, вартість роботи по виготовленню кінцевого виробу, авторська винагорода автору за художню діяльність, тощо). Отже, зазначена ціна є значно нижчою ніж "дійсна вартість товару" та навіть нижчою за ціну макулатури на ринку Європи (138,42 євро/тону станом 25.10.2016), а отже фактична собівартість та ціна вищезазначеного товару є вищою, ніж зазначено у рахунку-проформі.

Згідно договору поставки від 16.12.2016 № 15/YRPL/2015, укладеного між товариством "YORK PL Spolka z ograniczona odpowiedziainoscia sp.k." (Польща) та приватним підприємством "Гранд Імпорт" (Україна), асортимент, ціни, строки поставок і сума контракту регулюються даним договором та специфікаціями, які є додатками до договору. Ні в цьому договорі, ні в додатку до нього від 25.03.2016, на підставі яких здійснювалось митне оформлення 21.10.2016 митної декларації №/2016/014865, не вказується, що товар може передаватись на безоплатній основі. Специфікація на поставку в жовтні 2016 року товару на безоплатній основі декларантом приватного підприємства "Гранд Імпорт" до Хмельницької митниці ДФС не подавалась. Лише в рахунку-проформі від 18.10.2016 №10/2016 відправником зазначено, що рекламні матеріали без торговельної вартості, вартість лише для митниці.

Таким чином, документи, зазначені у графі 44 митної декларації, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів передбаченого п. 2 ч. 10 ст. 58 МК України, а саме вартість:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо).

Отже, враховуючи викладене, відповідачем зобовязано позивача надати додаткові документи відповідно до ч. З ст. 53 МК України, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформація біржових організацій про вартість сировини, тощо.

При цьому, позивач, у відповідь на запит відповідача щодо надання додаткових документів повідомив про відсутність змоги надати додаткові документи.

Згідно митної декларації від 21.05.2016 №40050000/2016/006275, що зазначена декларантом, як джерело інформації, товар поставлявся на безоплатній основі, що підтверджено рахунком-проформою від 18.05.2016 №05/2016, в якій зазначено "рекламні матеріли без торгової вартості" та "вартість тільки для митних цілей". Товари в Україну не продавались, тому "вартість операції" (ціна договору щодо товарів, які імпортуються) по митній декларації від 21.05.2016 №400050000/2016/006275, відсутня. Таким чином, застосування декларантом другорядного методу за ціною договору щодо ідентичних товарів є безпідставним.

Апеляційним судом встановлено, що для митного оформлення товарів, які надійшли на адресу позивача в травні 2016 року на безоплатній основі згідно рахунку-проформи від 18.05.2016 № 05/2016, позивач визначив митну вартість за основним методом - ціною договору (контракту). В цьому рахунку-проформі вказано два види стендів картонних із різною вагою та різною оголошеною вартістю без зазначення характеристик товару, необхідних для ідентифікації (фізичні параметри, артикул, модель, тощо). Тому, визначити, що товари, які надійшли на безоплатній основі на адресу позивача в травні і в жовтні 2016 року ідентичні - не можливо.

Разом з тим, суд бере до уваги, що фізичні характеристики товарів, які постачались на позивачу згідно рахунків-проформ № 05/2016 та №10/2016, відрізняються, зокрема: за митною декларацією від 21.10.2016 № 400050000/2016/014865 вага одного стенда складає 7,1 кг, ціна 0,78 дол. США/т., загальна вага 177,5 кг, а згідно митної декларації від 21.05.2016 №400050000/2016/006275 вага одного стенда складає 7,4 кг, ціна 4,42 та 6,38 дол. США/т., загальна вага 1484 кг.

З наведеного вище слідує, що товар імпортувався з різними фізичними характеристиками, ціною та в різній кількості. Отже, з цієї підстави другорядний метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів під час митного оформлення товарів за митною декларацією № 400050000/2016/014865 також не можна застосувати, тому що не дотримані умови, визначені статтею 59 МК України.

Згідно пояснень відповідача, під час аналізу митних оформлень подібних товарів встановлено, що 19.09.2016 здійснювалось митне оформлення подібних (аналогічних) які продавались в Україну, за митною декларацією № 400050000/2016/012817 за найменшим рівнем вартості (2,0662 дол. США. кг.), приблизно в тій же кількості (313 кг), того ж виробника, які складаються з однакових компонентів (картону) та виконують однакові функції (реклама), дата та час митного оформлення (19.09.2016) є максимально наближеним до часу експорту оцінюваних товарів.

При цьому, зважаючи на те, що застосування методу за ціною договору щодо ідентичних товарів неможливе, під час винесення рішення про коригування митної вартості від 24.10.2016 № 400050000/2016/000044/2 застосовано метод за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Статтею 256 МК України вказано, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні розяснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

У всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2016 № 631 та с України 10.08.2012 за № 1360/21672, розділ VII якого встановлює порядок оформлення картки відмови.

Матеріалами справи підтверджується, що у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №400050000/2016/00184 від 24.10.2016 вказані причини її оформлення, роз'яснені вимоги, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення задекларованого товару, та можливість її оскарження в митному органі вищого рівня або в суді.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від 24.10.2016 № 400050000/2016/000044/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.10.2016 № 400050000/2016/00184 прийняті правомірно та на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України та іншими нормативно-правовими актами.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2016 року - скасувати та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 квітня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5