Справа № 806/2435/15
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шимонович Р.М.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"10" квітня 2017 р. Справа № 806/2435/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представників відповідача, позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" січня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі і зобов'язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 15000,00 грн моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, у якому просила, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (том 1 а.с. 104-109):

- визнати протиправним та скасувати наказ голови комісії з реорганізації Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 12.06.2015 № 19-0 з моменту його прийняття;

- поновити її на роботі в Головному управлінні ДФС у Житомирській області у зв'язку з реорганізацією Міністерства доходів і зборів, зобов'язати Головне управління ДФС у Житомирській області призначити її на посаду заступника начальника управління - начальника відділу управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Житомирській області з 13.06.2015;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України направити до Міністерства юстиції України інформацію про виключення персональних даних ОСОБА_3 із Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади";

- стягнути з Головного управління ДФС у Житомирській області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.06.2015 по день поновлення на роботі;

- стягнути з Головного управління ДФС у Житомирській області на її користь компенсацію за моральну шкоду в сумі 15000,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що її звільнення відбулось з грубим порушенням норм права. Зокрема, Законом України "Про очищення влади" та постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2014 №653 встановлено чіткий алгоритм дій керівника органу владних повноважень та його структурного підрозділу (служба персоналу) по проведенню процедури "люстрації", а саме: повинна бути проведена перевірка щодо посадової особи, оформлена відповідним висновком. Проте, відносно позивача не було проведено перевірки, а звільнення відбулось на підставі доповідної записки начальника відділу кадрів. Зазначала, що на посаді заступника начальника Головного управління Міндоходів у Тернопільській області перебувала менше року. Також, вказувала, що 29.12.2014 року погодилась на переведення на рівнозначну посаду, яку вона обіймала в Головному управління Міндоходів у Житомирській області, що, на її думку, свідчить про досягнення між нею та роботодавцем домовленості про продовження трудового договору. Відтак, вважає, що повинна бути поновлена на роботі саме у Головному управлінні ДФС у Житомирській області. Обґрунтовуючи розмір заявленої до стягнення моральної шкоди, зазначала, що наслідком звільнення стало внесення про неї відомостей до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", що у свою чергу ставить під сумнів її репутацію. Крім того, як на додаткову підставу протиправності спірного наказу зазначала, що станом на день звільнення вона перебувала у стані тимчасової непрацездатності.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 січня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ голови комісії з реорганізації Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 12.06.2015 № 19-0.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу організації та супроводження перевірок платників податків управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Житомирській області з 12.06.2015 року.

Стягнуто з Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.06.2015 року по 13.01.2017 рік в сумі 109572,00 грн..

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу організації та супроводження перевірок платників податків управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Житомирській області з 12.06.2015 та стягнення на її користь середнього заробітку за один місяць вирішено допустити до негайного виконання.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням Відповідачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просили скасувати зазначену постанову та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Встановлено, що з 01.07.1990 року по 23.03.1999 рік ОСОБА_3 працювала на різних посадах в Коростенській державній податковій інспекції, остання посада - начальник інспекції; з 24.10.2005 по 11.05.2010 - в Державній податковій адміністрації в Житомирській області; з 11.05.2010 по 21.02.2012 - на посаді заступника голови державної податкової адміністрації у Вінницькій області; з 22.02.2012 по 01.04.2014 - на посадах заступника голови державної податкової служби у Тернопільській області та заступника начальника Головного управління Міндоходів у Тернопільській області; з 02.04.2014 - на посаді заступника начальника - начальника відділу організації та супроводження перевірок платників податків, контролю ризикових фінансових операцій та операцій, пов'язаних з відмиванням коштів, отриманих злочинним шляхом управління податкового та митного аудиту Головного управління Міндоходів у Житомирській області. (том 1 а.с.17-22).

12.06.2015 року головою комісії з реорганізації Головного управління Міндоходів у Житомирській області прийнято наказ №19-о про звільнення ОСОБА_3 з посади заступника начальника - начальника відділу організації та супроводження перевірок платників податків, контролю ризикових фінансових операцій та операцій, пов'язаних з відмиванням коштів, отриманих злочинним шляхом управління податкового та митного аудиту Головного управління Міндоходів у Житомирській області з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади", відповідно до п.7-2 ст.36 Кодексу законів про працю України, ч.1 ст.3 Закону України "Про очищення влади".

Вважаючи звільнення з посади незаконним, ОСОБА_3 звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Державна податкова адміністрація України та Державна податкова служба України є центральними органами виконавчої влади уповноваженими на реалізацію державної політики у сфері державної податкової політики, відповідно ДПА у Вінницькій області та ДПС у Тернопільській області є територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову політику та не наділені повноваженнями на формування державної митної політики. Враховуючи, що у період з 11.05.2010 року по 09.06.2013 рік позивач обіймала посади заступника керівника територіального органу, а не центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує митну політику в областях, тому суд вважав, що до позивача не підлягав застосуванню п.8 ч.1 ст.3 Закону України "Про очищення влади".

Також, у період з 10.06.2013 по 01.04.2014 позивач працювала на посаді заступника керівника Головного управління Міндоходів у Тернопільській області. Посада відноситься до переліку посад, щодо яких застосовується заборона, передбачена Законом України "Про очищення влади". Однак, відповідачем при прийнятті спірного наказу не враховано, що на зазначеній посаді ОСОБА_3 працювала менше року.

Отже, на думку суду, до позивача не підлягав застосуванню п.8 ч.1 ст.3 Закону України "Про очищення влади", а відтак, передбачена ч.3 ст.1 Закону України "Про очищення влади" заборона обіймати відповідну посаду на неї не поширювалася.

Крім того, судом зазначено, що Позивач звільнена з порушенням строку встановленого Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону України "Про очищення влади" та звільнення відбулося не на підставі висновку, як це передбачено ст.5 Закону України "Про очищення влади", а на підставі доповідної записки начальника відділу персоналу Головного управління ДФС у Житомирській області.

Суд, посилаючись на норми Конституції України як норми прямої дії, зазначив, що Відповідачем не надано жодних доводів та доказів щодо вчинення ОСОБА_3 дій та заходів (та/або сприяння їх здійсненню), спрямованих на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини.

Вважаючи протиправним звільнення, суд поновив ОСОБА_3 на посаді, яку вона обіймала на час звільнення у Головному управлінні ДФС у Житомирській області - заступника начальника управління - начальника відділу організації та супроводження перевірок платників податків управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Житомирській області, з 12.06.2015 року, зі стягненням середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, розмір якої склав 109572,00 грн..

Постанову у відмовленій частині позовних вимог - не оскаржено.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, вважає, що вони не узгоджуються із нормами матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року №1682-VII очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

За правилами п.п.6,10 ч.1 ст.2 Закону України від 16.09.2014 року №1682-VII заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо начальницького складу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції, інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу Міністерства доходів і зборів України від 31.03.2014 року №728-о ОСОБА_3 01.04.2014 року звільнена з посади заступника начальника Головного управління Міндоходів у Тернопільській області в порядку переведення для подальшої роботи у Головному управлінні Міндоходів у Житомирській області (п.5 ст.36 КЗпП України), та на час проведення заходів з очищення влади перебувала на посаді заступника начальника управління - начальника відділу організації та супроводжування перевірок платників податків, контролю ризикових фінансових операцій та операцій, пов'язаних з відмиванням коштів, отриманих злочинним шляхом управління податкового та митного аудиту Головного управління Міндоходів у Житомирській області (т.1 а.с. 8, 49).

Отже, відповідно до ч. 2 Закону України "Про очищення влади" позивач перебувала на посаді в органі державної влади, на яку розповсюджуються заходи щодо очищення влади (люстрації).

Пунктом 2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 16.09.2014 року №1682-VII встановлено, що впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб: 1) звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів; 2) інформує Міністерство юстиції України про їх звільнення з посад та надає відповідні відомості про застосування до таких осіб заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону, для їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", у порядку та строки, визначені цим Законом.

Закон опубліковано 15.10.2014 року у виданні "Голос України" за №198, у звязку із чим в силу п.1 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року №1682-VII набрав чинності 16.10.2014 року.

Колегія суддів зазначає, що норми пункту 2 «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону є імперативними та безальтернативною підставою і не потребує згоди особи для проведення у відношенні неї перевірки на предмет наявності критеріїв заборони на обіймання певних посад.

Так, з метою забезпечення виконання вимог пункту 2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 16.09.2014 року №1682-VII Державною фіскальною службою України затверджено форму Довідки про результати перевірки відомостей, зазначених в особовій справі та/або трудовій книжці (Наказ від 17.10.2014 року №199).

Також, наказано Департаменту персоналу, керівникам головних управлінь ДФС (Міндоходів) в областях, м. Києві, Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих платників податків, митниць ДФС (Міндоходів), спеціалізованих департаментів та органів ДФС (Міндоходів) у термін до 25 жовтня 2014 року забезпечити перевірку особових справ та складання Довідки щодо осіб, які займають посади, стосовно яких здійснюються заходи очищення влади (люстрації).

Згідно із п.3 Наказу від 17.10.2014 року №199 керівникам головних управлінь ДФС (Міндоходів) в областях, м. Києві, Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих платників податків, митниць ДФС (Міндоходів), спеціалізованих департаментів та органів ДФС (Міндоходів) у разі встановлення осіб (номенклатура Голови), до яких застосовується заборона, зазначена у ч.1 ст.3 Закону України "Про очищення влади" негайно забезпечити невідкладне направлення Довідки та відповідного подання до ДФС України засобами електронного зв"язку та у паперовому вигляді.

Відповідно до форми, затвердженої Наказом від 17.10.2014 року №199, у Довідці, зокрема, зазначаються критерії заборони (відсутності заборони), визначених частиною 1 статті 3 Закону України "Про очищення влади", відповідні відомості з особової справи та/або трудової книжки відносно посад, щодо яких встановлюється заборона.

Так, на виконання вимог п. 2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 16.09.2014 року №1682-VII та наказу Головного управління ДФС у Житомирській області ДФС України №277 від 20.05.2015 року (а.с.12) розпочато проведення перевірки стосовно посадових осіб Головного управління Міндоходів у Житомирській області та його територіальних органів, щодо яких не розпочато раніше перевірку. За результатом перевірки відомостей, зазначених в особовій справі та/або трудовій книжці, начальником відділу персоналу Головного управління ДФС у Житомирській області проведено перевірки критеріїв, визначених у ч.1 ст.3 Закону України "Про очищення влади" у відношенні ОСОБА_3, начальника управління - начальника відділу організації та супроводжування перевірок платників податків, контролю ризикових фінансових операцій та операцій, пов'язаних з відмиванням коштів, отриманих злочинним шляхом управління податкового та митного аудиту Головного управління Міндоходів у Житомирській області.

За результатами перевірки встановлено, що за період з 25.02.2010 року по 22.02.2014 року ОСОБА_3 обіймала посаду(и), щодо яких визначено критерії здійснення очищення влади, визначених у ч.1 ст.3 Закону України "Про очищення влади", та застосовується заборона, встановлена ч.3 ст.1 цього Закону.

Відповідні відомості підтверджуються записами в трудовій книжці ОСОБА_3 та долученими до справи наказами про її переведення та призначення. Так, Наказом Державної податкової служби України від 11.05.2010 року №311-о ОСОБА_3 призначена в порядку переведення на посаду заступника голови державної податкової адміністрації у Вінницькій області.

25.01.2012 року державна податкова адміністрація у Вінницькій області перетворена у державну податкову службу у Вінницькій області (Постанова КМУ №981 від 21.09.2011р.).

21.02.20012 року Наказом ДПС України від 21.02.2012 року №416-о ОСОБА_3 звільнено з посади в порядку переведення в державну податкову службу Тернопільської області з призначенням на посаду заступника голови зазначеноїх служби (а.с.50).

31.03.2014 року Наказом міністерства доходів і зборів України №728-о ОСОБА_3 звільнено з посади в порядку переведення в державну податкову службу Житомирської області з призначенням з 02.04.2014 - на посаду заступника начальника - начальника відділу організації та супроводження перевірок платників податків, контролю ризикових фінансових операцій та операцій, пов'язаних з відмиванням коштів, отриманих злочинним шляхом управління податкового та митного аудиту Головного управління Міндоходів у Житомирській області. (том 1 а.с.22,49).

Відповідно до п.1 Положення "Про Державну податкову службу України", затвердженого Указом Президента України від 12.05.2011 року №584/2011 (яке діяло на час проходження позивачем служби на посаді заступника начальника управління), Державна податкова служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України.

До системи органів Державної податкової служби України належать центральний апарат та територіальні органи - державні податкові служби в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, округах (на два і більше регіони), державні податкові інспекції у районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, міжрайонні, об'єднані та спеціалізовані державні податкові інспекції.

Згідно із п.3 Положення від 12.05.2011 року №584/2011 основними завданнями ДПС України є, зокрема, внесення пропозицій щодо формування державної податкової політики і державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; реалізація державної податкової політики та політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; здійснення контролю за додержанням податкового законодавства та іншого законодавства у випадках, коли здійснення такого контролю покладено на органи державної податкової служби, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством.

Таким чином, у період з 25.02.2010 року по 22.02.2014 року, тобто більше одного року, позивач, сукупно, обіймала посаду заступника керівника територіального органу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову політику в областях.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 року №1682-VII протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

За правилами п.8 ч.1 ст.3 Закону України від 16.09.2014 року №1682-VII заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року посаду (посади) керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач у період з 25.02.2010 року по 22.02.2014 року більше одного року обіймала посаду, щодо якої здійснюється очищення влади (люстрація), колегія суддів вважає, що висновок викладений в оскаржуваній довідці з урахуванням відомостей, що містяться в особовій справі та трудовій книжці, про те, що до позивача застосовується заборона, передбачена ч.3 ст.1 Закону України "Про очищення влади", відповідає вимогам вказаного Закону та ґрунтується на дотриманні п. 2 "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону.

Крім того, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, що позивач обіймала посади заступника керівника територіального органу, а не центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує митну політику в областях, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.81 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

Так, порядок утворення, реорганізації та ліквідації міністерств та інших центральних органів виконавчої влади врегульовано ст.5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17.03.2011 року №3166-VI.

Частиною 3 ст.5 Закону України від 17.03.2011 року №3166-VI передбачено, що утворення, реорганізація та ліквідація міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади здійснюються з урахуванням завдань Кабінету Міністрів України, а також з урахуванням необхідності забезпечення здійснення повноважень органів виконавчої влади і недопущення дублювання повноважень.

Міністерство, інший центральний орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох центральних органів виконавчої влади (ч.4 ст.5 Закону України від 17.03.2011 року №3166-VI).

Частина 5 ст.5 Закону України від 17.03.2011 року №3166-VI визначає, що міністерство, інший центральний орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Згідно із ч.7 ст.5 Закону України від 17.03.2011 року №3166-VI міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, щодо яких набрав чинності акт Президента України про їх припинення, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах компетенції до завершення здійснення заходів з утворення міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, до якого переходять повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що припиняється, та можливості забезпечення здійснення ним цих функцій і повноважень, про що видається відповідний акт Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч.8 ст.5 Закону України від 17.03.2011 року №3166-VI актом Кабінету Міністрів України про ліквідацію міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади визначається орган виконавчої влади, якому передаються повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що ліквідується.

Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією чи ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, визначається Кабінетом Міністрів України (ч.9 ст.5 Закону України від 17.03.2011 року №3166-VI), а саме Постановою від 20.10.2011 року №1074 «Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади» положення якої кореспондуються із нормами вказаного Закону.

Відповідно до п.6 Порядку від 20.10.2011 року №1074 права та обов'язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Права та обов'язки органів виконавчої влади переходять у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у разі ліквідації органу виконавчої влади, держава відповідним актом передає його завдання та функції новоствореному центральному органу виконавчої влади, забезпечуючи у такий спосіб безперервне виконання функцій держави.

Територіальні органи міністерств не можуть діяти інакше, ніж це передбачено актами Президента України чи Кабінету Міністрів України, виданими для забезпечення виконання відповідними міністерствами своїх функцій.

Так, Указом Президента України "Про деякі заходи з оптимізації системи центральних органів виконавчої влади" від 24.12.2012 року №726/2012 відповідно до пункту 15 частини першої статті 106 Конституції України постановлено утворити Міністерство доходів і зборів України, реорганізувавши Державну митну службу України та Державну податкову службу України, а також поклавши на Міністерство, що утворюється, функцію з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 18.03.2013 року №141/2013 Міністерство доходів і зборів України є правонаступником Державної податкової служби України та Державної митної служби України, що реорганізуються.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про ліквідацію Міністерства доходів і зборів" від 01.03.2014 року №67 ліквідовано Міністерство доходів і зборів. Припинено здійснення заходів щодо реорганізації Державної податкової служби та Державної митної служби, що розпочаті відповідно до Указу Президента України від 24 грудня 2012 року №726 "Про деякі заходи з оптимізації системи центральних органів виконавчої влади". Відновлено діяльність Державної податкової служби та Державної митної служби.

Пунктом 4 Постанови від 01.03.2014 року №67 установлено, що Державна податкова служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Державна податкова служба є правонаступником прав та обов"язків ліквідованого Міністерства доходів і зборів у відповідних сферах діяльності.

Також, постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення Державної фіскальної служби» від 21.05.2014 року №160 утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення.

Таким чином, у період до 10.06.2013 року центральний орган виконавчої влади з питань формування та реалізації податкової політики здійснював безперервну діяльність у цій сфері як юридична особа публічного права.

Обставини щодо безперервної діяльності органу також підтверджуються наказами про прийняття/переведення позивача до реорганізованого органу виконавчої влади, які є чинними, в судовому або іншому порядку не скасовувались.

Проте, судом першої інстанції помилково не враховані зазначені обставини, а неналежний аналіз норм законодавства, що регулює порядок утворення, реорганізації та ліквідації центрального органу виконавчої влади, призвів до невірного висновку, що позивач до 10.06.2013 року обіймала посади заступника керівника територіального органу, а не центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує митну політику в областях, а тому до позивача не підлягав застосуванню п.8 ч.1 ст.3 Закону України "Про очищення влади".

колегія суддів зазначає, що трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Статтею 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1682-VII передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до статті 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1682-VII внесено зміни до статті 36 Кодексу законів про працю України, а саме частину першу доповнено пунктом 72 такого змісту: "72 з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади", частину другу доповнено словами "а у випадку, передбаченому пунктом 72, особа підлягає звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України "Про очищення влади".

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем при прийняті та складенні наказу від 29.10.2014 року №2174 було дотримано норми трудового законодавства.

Є безпідставними доводи апелянта щодо невідповідності норм Закону України "Про очищення влади" положенням Конституції, так як законодавством України передбачено чіткий порядок визнання законодавчих актів неконституційними, зокрема це направлення письмового клопотання до Конституційного Суд України про визнання правового акта (його окремих положень) неконституційним, про визначення відповідності проекту закону про внесення змін до Конституції України вимогам статей 157 та 158 Конституції України, конституційності міжнародного договору або про необхідність офіційного тлумачення Конституції України та законів України (стаття 39 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 16.10.1996 року №422/96-ВР).

Відповідно до ч.2 ст.73 Закону України "Про Конституційний Суд України", у разі якщо ці акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним судом рішення про їх неконституційність.

На час прийняття та винесення судом першої інстанції рішення по справі відсутнє рішення Конституційного суду України про визнання Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 року №1682-VII або його окремих положень неконституційним.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову у задоволеній частині позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області задовольнити, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" січня 2017 р. в задоволеній частині скасувати, прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "14" квітня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3,4- відповідачу/відповідачам: Державна фіскальна служба України Львівська площа,8,м.Київ,04655 Головне управління ДФС у Житомирській області вул.Юрка Тютюнника,7,м.Житомир,10003

5- представнику позивача - ОСОБА_5, АДРЕСА_1 - ,