Справа № 825/446/17
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року м. Чернігів Справа № 825/446/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Агрофірма» Чорний Ріг» до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання дій протиправними, скасування припису та постанови,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Агрофірма» Чорний Ріг» (далі ПП «Агрофірма» Чорний Ріг») 10.03.2017 звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Чернігівській області (далі Управління) та просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо проведення позапланової перевірки ПП «Агрофірма» Чорний Ріг» на підставі наказу від 25.01.2017 № 19 та направлення на проведення перевірки від 25.01.2017 № 124;

- скасувати припис відповідача від 31.01.2017 № 25-20-010/0091-0047;

- скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами відповідача від 21.02.2017 № 25-20-010/0091/66.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачем під час проведення перевірки було порушено вимоги Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Зокрема, підстави для перевірки у направленні на проведення перевірки № 124 від 25.01.2017 не зазначені. Перед початком перевірки керівнику чи уповноваженій особі ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» не було предявлено копію погодження Департаменту з питань праці. Також, під час проведення вищевказаної позапланової перевірки зясовувалися не ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для її здійснення. Так, в направленні на проведення перевірки зазначено, що під час перевірки буде перевірено додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів щодо заборгованості із виплати заробітної плати, ненадання довідки про заробітну плату, невиплати середнього заробітку працівнику, призваному на військову службу під час мобілізації, відповідно звернень до Управління Держпраці у Чернігівській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Однак, зі змісту акту перевірки № 25-20-010/0091 вбачається, що з тих питань, що були зазначені в направленні, при перевірці зясовувалися тільки питання щодо невиплати середнього заробітку працівнику, призваному на військову службу під час мобілізації (ОСОБА_4Ф.), та зовсім інші питання, не передбачені направленням, а саме: оформлення трудових відносин з найманими працівниками та оплата праці. Крім того, акт перевірки № 25-20-010/0091 не містить дати складення акту, форми заходу, детального опису виявлених порушень, а також посилання на відповідну вимогу законодавства при встановленні виявлених порушень. В даному акті зазначено одночасно два типи заходу: плановий та позаплановий.

Також, оскаржуваний припис не містить посилання на акт перевірки № 25-20-010/0091 та місцезнаходження ПП «Агрофірма «Чорний Ріг»; у приписі зазначено, що він складений у м. Семенівка, що також підтверджує його незаконність, оскільки Управління Держпраці у Чернігівській області знаходиться у м. Чернігів, а ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» - у с. Чорний Ріг Семенівського району Чернігівської області.

Зазначив, що ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» не порушувало вимоги ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України (далі ОСОБА_5 України). Щодо виявлених порушень за результатами відносин з гр. ОСОБА_3 пояснив, що між вказаним громадянином (як підрядником) та підприємством (як замовником) було укладено договір підряду. В акті перевірки зазначено, що цим договором не встановлено кінцевий термін, в межах якого підрядник зобовязаний виконувати роботи, однак вважає, що відповідач залишив поза увагою ч. 2 ст. 846 Цивільного кодексу України, якою дозволено не встановлювати в договорі підряду строки виконання роботи.

Щодо не зазначення в договорі які саме роботи повинні виконуватися (обсяг виконуваної роботи у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню та можуть бути відображені в акті їх приймання) зазначив, що в п. 1.1 даного договору сторонами чітко визначені роботи - сільськогосподарські та інші роботи за завданням замовника, наданим будь-яким зручним для нього способом (усним, письмовим, телефонограма та ін.).

Крім того, щомісячна оплата винагороди, шляхом видачі готівкових коштів з каси підприємства за фактично виконану роботу, передбачена самим договором підряду. У видаткових касових ордерах у графі «підстава» міститься посилання на договір цивільно-правового характеру, однак слово «зарплата» вказано помилково та не було виправлено у звязку з наявністю заборони у чинному законодавстві на здійснення виправлень у касових ордерах касової книги, яка ведеться ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» в електронній формі. Тобто, з 01.04.2016 ОСОБА_3 видавалася саме винагорода за договором цивільно-правового характеру а не заробітна плата. Виплата винагороди за фактично виконані ОСОБА_3 роботи здійснювалася на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі робіт. Також, вважає безпідставними твердження Управління про те, що ведення ОСОБА_3 обліку польових робіт виходило за рамки укладеного цивільно-правового договору.

Стосовно доводів в акті перевірки про те, що ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» слід було приймати ОСОБА_3 на роботу за посадою «агроном» зауважив, що відповідно до характеристик професій (Класифікатора професій 003:2010) до посадових обовязків агронома входить великий перелік обовязків, які ОСОБА_3 не виконував і завдання про виконання яких йому не надавалися, тому такі доводи відповідача вважає помилковими. Виконання весняно-польових робіт та ведення обліку польових робіт не свідчить про фактичне перебування на посаді агронома.

Додатково зауважив, що Управлінням при встановленні в акті перевірки порушень законодавства ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» не було надано належної оцінки відкритому кримінальному провадженню за звинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 191 КК України (крадіжка пшениці у підприємстві), яке перебуває в провадженні Семенівського районного суду Чернігівської області (кримінальна справа № 744/1099/16-к). На думку позивача, вказана обставина є підставою для наведення неправдивих відомостей у своїй заяві на імя керівника Управління щодо ПП «Агрофірма «Чорний Ріг».

Стосовно порушень, встановлених у акті щодо відносин ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» та ОСОБА_4, заперечує з тих же підстав, що і в частині відносин з ОСОБА_3, та наполягає що з ОСОБА_4 підприємство перебувало у цивільно-правових відносинах під час його військової служби у Збройних Силах України.

Щодо тверджень про нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_4 середньої заробітної плати під час мобілізації зауважив, що такого обовязку для підприємства ні умовами договору підряду, ні чинним законодавством (у разі наявності укладеного договору цивільно-правового характеру) не передбачено та періоду, за який не виплачена середня заробітна плата, ні в акті перевірки, ні в приписі, ні в постанові не зазначено.

ОСОБА_5 України не поширюються на цивільно-правові відносини між ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» та ОСОБА_4, які існували під час проходження останнім військової служби.

Додатково зазначив, що Управлінням при встановленні в акті перевірки порушень законодавства ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» не було надано належної оцінки досудовому розслідуванню за заявою підприємства, поданою до Семенівського відділення поліції ГУНП в Чернігівській області, про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4, а саме: крадіжки у ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» групою осіб зі складу паливно-мастильних матеріалів бензину у кількості 508 літрів на суму 8 686,80 грн. На думку позивача, вказана обставинна є підставою для наведення неправдивих відомостей у своїй заяві на імя керівника Управління щодо ПП «Агрофірма «Чорний Ріг».

Також, у штатному розписі ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» немає посад, які б відповідали роботам, що виконувалися ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Ці громадяни не подавали до підприємства заяви про прийняття на роботу та свої трудові книжки. В договорах підряду, укладених з вказаними громадянами, відсутні умови про обовязок позивача дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкцій або інших локальних актів ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» та вони їх не дотримувалися. Крім того, ці громадяни виконували роботи для ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» не постійно, а періодично, коли отримували відповідні замовлення від підприємства.

Враховуючи наведене вважає, що висновки Управління про перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у трудових відносинах з ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» та про існування у останнього обовязку оформити ці відносини та оплату праці ОСОБА_4 у відповідності до вимог ч. 3 ст. 24 та ст. 119 Кодексу законів про працю України є необґрунтованими.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, надав письмові заперечення та пояснив, що перевірка додержання ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування проведена у межах дії чинного законодавства України.

Що стосується припису, то його складено у відповідності до вимог ч. 5 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а не ч. 9 ст. 7 вказаного Закону. Місцем складання припису зазначено м. Семенівка, оскільки в ньому розташоване робоче місце інспектора, який здійснював перевірку.

Згідно з актом перевірки від 31.01.2017 № 25-20-010/0091, виявлені порушення ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» вимог ч. 3 ст. 24 ОСОБА_5 України, за яку передбачено фінансову відповідальність юридичної особи, а саме: працівника ОСОБА_3 допущено до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову має бути відмовлено з таких підстав.

ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань 27.12.2001 внесено відповідний запис (а.с. 87-90).

Судом встановлено, що Управлінням у період з 30.01.2017 по 31.01.2017, на підставі наказу від 25.01.2017 № 19 «Щодо проведення позапланових перевірок», направлення на проведення перевірки від 25.01.2017 № 124, проведено позапланову перевірку дотримання ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» вимог законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Відповідно до вищевказаних наказу та направлення, під час перевірки наказано перевірити додержання підприємством законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів щодо заборгованості із виплати заробітної плати, ненадання довідки про заробітну плату, невиплати середнього заробітку працівнику, призваному на військову службу під час мобілізації, відповідно звернень до Управління ОСОБА_3 від 05.01.2017 та ОСОБА_4 від 29.12.2016 (а.с. 18, 143)

Проведення перевірки погоджено з Державною службою України з питань праці, що підтверджується листами від 17.01.2017 № 467/4.3/4.2-ДП-17 та від 06.01.2017 № 107/4.1/4.2-ДП-17 (а.с. 144-147).

За результатами перевірки складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування від 31.01.2017 № 25-20-010/0091, надісланий позивачу листом від 01.02.2017 за № 02-04/553 (а.с. 19, 20-35).

Як вбачається із акту перевірки, відповідачем встановлено порушення ПП «Агрофірма «Чорний Ріг»:

- ч. 3 ст. 24 ОСОБА_5 України, а саме працівники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 допущені до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

- ст. 119 ОСОБА_5 України, а саме: ОСОБА_4, який 21.08.2014 був мобілізований та проходив військову службу в Збройних Силах України, не нарахована та не виплачена середня заробітна плата.

На підставі вищевказаного акту позапланової перевірки головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління виписано щодо ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» припис від 31.01.2017 № 25-20-010/0091-0047, яким зобовязано укладення трудового договору з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 привести у відповідність до вимог ч. 3 ст. 24 ОСОБА_5 України до 03.03.2017; трудові відносини і оплату праці ОСОБА_4 привести у відповідність до вимог ст. 119 ОСОБА_5 України до 03.03.2017 (а.с. 36-39).

Також, 21.02.2017 першим заступником начальника Управління розглянуто акт перевірки підприємства від 31.01.2017 № 25-20-010/0091 та за результатами його розгляду, керуючись пп. 54 п. 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, на підставі абзацу другого ч. 2 ст. 265 ОСОБА_5 України, винесено постанову про накладення штрафу № 25-20-010/0091/66 в сумі 96000,00 грн. (а.с. 43), яку надіслано ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» листом від 21.02.2017 за № 10-04/920 з повідомленням про вручення (а.с. 42, 44).

Вважаючи дії відповідача щодо проведення перевірки ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» протиправними, а винесені Управлінням припис та постанову незаконними, підприємство звернулось до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень, встановлено Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.07.2012 за № 1291/21603 (далі Порядок № 390).

Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку № 390 право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обовязків мають повноваження державного інспектора з питань праці. Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності субєкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Підставою для проведення позапланової перевірки є звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. Інспекторам забороняється виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів.

Інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку (п. 4 Порядку № 390).

Судом встановлено, що підставою для призначення позапланової перевірки ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» стало звернення до Управління працівників цього підприємства ОСОБА_3 (05.01.2017) та ОСОБА_4 (29.12.2016) із скаргами на дії посадових осіб ПП «Агрофірма «Чорний Ріг», про що зазначено в направленні на перевірку від 25.01.2017 № 124. Також, відповідачем, на виконання вищевказаних вимог, було здійснено погодження позапланової перевірки ПП «Агрофірм «Чорний Ріг» із Державною службою України з питань праці, що підтверджується відповідними листами про надання згоди від 17.01.2017 № 467/4.3/4.2-ДП-17 та від 06.01.2017 № 107/4.1/4.2-ДП-17 (а.с. 146, 147).

Повноваження, права та обов'язки державних інспекторів Держпраці та територіальних державних управлінь визначені, крім загальних законів, конвенціями Міжнародної організації праці, ратифікованих Законом України від 08.09.2004 № 1985-ІV «Про ратифікацію Конвенції міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі» та «Про ратифікацію Конвенції міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві» та Законом України від 08.09.2004 № 1986-ІV.

Статтею 16 Конвенції № 81 передбачено, що інспекція на підприємствах проводиться так часто і так ретельно, як це потрібно для забезпечення ефективного застосування відповідних законодавчих положень.

Підпунктом «с» п. 1 ст. 12 Конвенції № 81 інспекторам надано право здійснювати будь-які перевірки, контроль і розслідування, котрі вони можуть вважати потрібними, щоб упевнитись в тому, що законодавчі положення ефективно виконуються.

Відповідно до пп. «а» п. 1 ст. 12 Конвенції № 81 відвідування підприємства проводиться без попереднього повідомлення та безперешкодно.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що перевірка додержання ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування проведена відповідачем у межах дії чинного законодавства України, за наявності відповідних обставин та наданих дозволів.

Управління Держпраці у Чернігівській області у своїй діяльності керується Конституцією України, Кодексом законів про працю України, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Щодо порядку оформлення ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» відносин із громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, судом встановлено таке.

01.04.2016 між ОСОБА_3 (підрядник) та ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» (замовник) було укладено договір підряду № 01/04-6 (а.с. 45).

02.01.2014 між ОСОБА_4 (підрядник) та ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» (замовник) було укладено договір підряду № 02/01-21 (а.с. 57).

Відповідно до умов договорів, замовник доручає, а підрядник бере на себе зобовязання виконати сільськогосподарські та інші роботи, за завданням замовника, наданим будь-яким зручним для нього способом (усним, письмовим, телефонограма та ін.) (п. 1.1 Договорів).

Згідно п. 1.2 договорів замовник зобовязаний надати підряднику вичерпну інформацію щодо характеру та способу виконання робіт, своєчасно прийняти та оплатити виконану підрядником роботу.

Замовник забезпечує та передає підряднику відповідно до лімітно-забірних карток необхідні для виконання роботи за цим договором інструмент, сільськогосподарську техніку, інвентар та інше майно (надалі - матеріальні цінності), за збереження яких підрядник несе матеріальну відповідальність згідно з чинним законодавством (п. 1.3 Договорів).

За виконану роботу замовник сплачує підряднику винагороду, розмір якої погоджується і відображається сторонами в актах приймання-передачі виконаних робіт (п. 2.1 Договорів).

В судовому засіданні представник позивача наголошувала на тому, що договори із вказаними особами є цивільно-правовими та правовідносини, що виникають у звязку з їх виконанням, регулюються нормами цивільного законодавства України.

Однак, з такою позицією ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» суд не погоджується, враховуючи таке.

Частиною 1 ст. 3 ОСОБА_5 України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 цього ОСОБА_5 України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У відповідності до ст. 21 ОСОБА_5 України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (ст. 23 ОСОБА_5 України).

Статтею 24 ОСОБА_5 України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 208 Цивільного кодексу України, у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Найпоширенішими серед цивільно-правових договорів є договори на виконання робіт (договори підряду).

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно із ст. 840 Цивільного кодексу України, якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядник зобов'язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок.

Якщо робота виконується з матеріалу замовника, у договорі підряду мають бути встановлені норми витрат матеріалу, строки повернення його залишку та основних відходів, а також відповідальність підрядника за невиконання або неналежне виконання своїх обов'язків.

Статтею 846 Цивільного кодексу України передбачені строки виконання роботи за договорами підряду.

Враховуючи наведені вище норми права, суд приходить до висновку, що договори з громадянами на використання їх праці можуть укладатися за трудовим або цивільно - правовим договором. Основною відмінністю договорів цивільно - правового характеру від трудових договорів є те, що перші регламентуються Цивільним кодексом України, а трудові - Кодексом законів про працю України. Правова основа цивільно - правових договорів полягає у тому, що трудові відносини між сторонами за наслідком укладання договору не виникають. Сторонами таких договорів є замовник і виконавець, а не працівник і роботодавець.

Таким чином, за цивільно - правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу.

Як вбачається з аналізу укладених ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» із громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договорів, ними не встановлено кінцевий термін, в межах яких підрядник зобовязаний виконувати визначені договором роботи; не визначено конкретно, які саме роботи повинні виконуватись, їх обсяг у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню та можуть бути відображені в актах їх приймання, що підтверджується актами приймання-передачі роботи (а.с. 46-50, 58-63). Також, договорами не встановлені норми витрат матеріалу, строки повернення його залишку та основних відходів; не передбачено обовязок підрядників щодо надавання замовникові звіту про використання матеріалу, у звязку із забезпеченням ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» підрядників власними матеріалами, що встановлено вимогами ст. 840 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що оплата праці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проводилася щомісяця за відпрацьований час у фіксованому розмірі та відповідно до видаткових касових ордерів, підрядники отримували заробітну плату, а не винагороду (а.с. 51-55, 64-69).

В наданих суду договорах передбачена матеріальна відповідальність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за збереження матеріальних цінностей, яка характерна для укладення трудового договору та встановлена п. 6 ст. 134 ОСОБА_5 України.

Крім того, згідно актів приймання-передачі робіт, укладених з ОСОБА_4, із його доходів ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» здійснювалось утримання аліментів, що передбачено лише трудовими відносинами та встановлено ст. 128 ОСОБА_5 України.

Враховуючи наведене суд вважає, що вищевказані цивільно - правові договори містять ознаки трудового договору і укладені для того, щоб приховати трудові правовідносини між сторонами, внаслідок чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4Ф не отримують прав, гарантій, передбачених законодавством про працю.

При цьому, суд не вважає достатньо обґрунтованими посилання представника позивача на пояснення заступника директора ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» ОСОБА_6 та копію касової книги підприємства (а.с. 109-123, 136), відповідно до яких ОСОБА_6 помилково вказав в касових ордерах слово «зарплата» замість «винагорода» в графі «підстава», оскільки в своїй сукупності вони не спростовують вищевказаних висновків про те, що укладені із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносини, носять ознаки трудових.

Також судом встановлено, та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, що ОСОБА_3 з березня 2003 року до 01.04.2016 працював в ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» на посаді агронома. Із 01.04.2016 вказаний громадянин виконував на підприємстві сільськогосподарські та інші роботи відповідно до укладеного договору підряду № 01/04-6.

Проте, відповідно до наявних в матеріалах справи актів приймання-передачі робіт ОСОБА_3, серед іншого, виконував роботи з ведення обліку польових робіт (а.с. 47-50), які за своїм змістом не відносяться до сільськогосподарської роботи, а відповідно до Класифікатора професій 003:2010 є посадовими обовязками агронома. Вказане свідчить про використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин, оскільки виконання роботи з ведення обліку польових робіт виходило за рамки укладеного із ОСОБА_3 договору підряду.

Судом встановлено, що на підставі повістки, 21.08.2014 згідно Указу Президента України від 23.07.2014 «Про часткову мобілізацію» ОСОБА_4 був мобілізований та проходив військову службу в Збройних Силах України та приймав участь в бойових діях як учасник АТО.

Відповідно до ст. 119 ОСОБА_5 України на час виконання державних або громадських обов'язків, якщо за чинним законодавством України ці обов'язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України "Про військовий обов'язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що із 02.01.2014 ОСОБА_4 працював на ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» на підставі цивільно-правового договору, який містить ознаки, притаманні саме трудовим відносинам, вказаному громадянину мала бути нарахована та виплачена середня заробітна плата за період його служби в Збройних Силах України за призовом. Однак, позивачем вказаний обовязок виконано не було.

Враховуючи наведене суд вважає, що відповідач при проведенні перевірки зробив правомірні висновки про порушення ПП «Агрофірма Чорний Ріг«» законодавства про працю.

Відповідно до ст. 265 ОСОБА_5 України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до п. 7 Порядку № 390 за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Щодо посилань представника позивача на те, що складений за наслідками позапланової перевірки акт № 25-20-010/0091 не відповідає вимогам Закону України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон № 877-V), зокрема, в ньому не вказано дату складання та вид перевірки, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону № 877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

При цьому, суд зазначає, що датою видачі акту перевірки є останній день перевірки в який акт видається керівнику (або уповноваженій особі) субєкта господарювання.

Як вбачається із складеного за наслідками перевірки ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» акту, останній містить всі вищевказані дані. Зокрема, в акті № 25-20-010/0091 вказано дату його складання (останній день перевірки) 31.01.2014; тип здійснюваної перевірки (виділено жирним шрифтом) позапланова; найменування субєкта, що перевіряється; орган контролю та ін. Його форма та зміст повністю відповідають формі, затвердженій наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390, а тому посилання позивача на вищевказані обставини суд вважає необґрунтованими.

Законом України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку (ст. 7 вказаного Закону).

Враховуючи, що перевіряючими під час позапланової перевірки було виявлено порушення трудового законодавства ПП «Агрофірма «Чорний Ріг», суд вважає, що посадовою особою Управління, правомірно, в межах та відповідно до наданих повноважень складено припис від 31.01.2017 № 25-20-010/0091-0047, який містить всі необхідні реквізити та відповідає формі, затвердженій наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390.

Суд зазначає, що місцем складання припису зазначено м. Семенівка (не с. Чорний Ріг чи м. Чернігів), оскільки саме у вказаному населеному пункті знаходиться робоче місце інспектора, який здійснював перевірку підприємства.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» від 17.07.2013 № 509 (далі Порядок № 509).

Вказаним Порядком № 509 встановлено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені, тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Відповідно до п. 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Згідно із п. 8 Порядку № 590 за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Як встановлено судом, відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови про накладення штрафу було дотримано вищевказаних вимог Порядку № 509, її прийнято на підставі та у спосіб, передбачений законодавством України про працю, уповноваженою на це особою.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що Управлінням правомірно, у звязку із порушенням ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» трудового законодавства, зафіксованого в акті перевірки від 30.01.2017 № 25-20010/0091, прийнято стосовно позивача постанову про накладення штрафу в сумі 96000,00 грн.

Щодо посилань представника позивача, що відповідачем було порушено процедуру повідомлення керівника чи уповноваженої особи ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» про проведення перевірки, зокрема, перед початком перевірки не було предявлено копії погоджень Департаменту з питань праці Держпраці України, суд зазначає таке.

Процедурні порушення та недотримання контролюючим органом встановленого законом порядку проведення перевірки є підставою для не допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки особою, стосовно якої перевірка призначена. В разі допуску до перевірки самі по собі порушення порядку проведення перевірки не роблять наслідки перевірки нікчемними.

Такий висновок суду відповідає аналогічній правовій позиції Вищого адміністративного суду України, викладеній у постанові від 17.05.2012 у справі № К-37554/09-С.

Таким чином, оскільки ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» було допущено Управління Держпраці у Чернігівській області до проведення перевірки, її наслідки для суду є законними, якщо встановлені нею факти порушень підтверджується в судовому засіданні.

Щодо посилань представника позивача на відкриті кримінальні провадження стосовно працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд зазначає, що їх наявність не спростовує висновків про порушення трудового законодавства і не може бути підставою для задоволення позовних вимог ПП «Агрофірма «Чорний Ріг».

Враховуючи вищевикладене, в силу вимог ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд вважає, що позивачем не спростовано вказані в акті перевірки факти порушення вимог трудового законодавства.

Підсумовуючи вищевказане, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову Приватному підприємству «Агрофірма «Чорний Ріг» у звязку із його необґрунтованістю.

Керуючись статтями 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Приватному підприємству "Агрофірма"Чорний Ріг" - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.В. Бородавкіна