Справа № 579/462/17
Суддя: Моргун О. В.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 579/462/17
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2017 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі судді Моргуна О.В.,

з участю секретаря Писаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кролевець справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Одесі Меланюка Вячеслава Андрійовича і Головного управління національної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Одесі Меланюка В.А. і Головного управління національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР №175118 від 12 березня 2017 року.

Свої вимоги мотивує наступним чином.

12 березня 2017 року він керував автомобілем Renault Magnum 440, держномер НОМЕР_1, навантажений дошками. Він прямував з м.Кролевець до м.Одеса. У пункті завантаження його автомобіль було зважено, загальна вага якого складала 39920 кілограмів.

На 450 кілометрі автодороги «Київ-Одеса» його зупинив інспектора УПП в м.Одесі Меланюк В.А., хоча правила дорожнього руху не порушував. Після перевірки документів на вимогу інспектора він надав автомобіль для проведення габритно-вагового контролю. Перед заїздом на габаритно-ваговий контроль в причепі автомобіля вистрелила та спустилася ліва задня пневморесора, що могло призвести до зміщення вантажу на відповідну вісь. В результаті зважування автомобіля було встановлено, що фактична вага автомобіля дорівнює 39920 кг. при максимальній допустимій вазі 40000 кг. навантаження на задню здвоєну вісь складає 11900 кг. при нормі в 11000 кг.

12 березня 2017 року на місці зупинки транспортного засобу, а саме на автодорозі «Київ-Одеса» 450 км. інспектор роти №3 батальйону №3 УПП в м.Одесі Меланюк В.А. виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП і накладення стягнення у виді штрафу розміром 510 грн.

Враховуючи викладене просить скасувати постанову інспектора роти №3 батальйону №3 УПП в м.Одесі Меланюк В.А. серія АР №175118 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав повністю (а.с.24).

Відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову і матеріали справи про адміністративне правопорушення не надали (а.с.23)

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №175118 від 12 березня 2017 року ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за те, що він 12.03.2017 року в 21 год. 20 хв. на автодорозі «Київ-Одеса» 450 км. керував Renault Magnum 440, держномер НОМЕР_1 з причіпом Kogel SNGO 24 держномер НОМЕР_2 та перевозив дошки. При зважуванні на габаритно-ваговому контролі вказаного транспортного засобу було встановлено навантаження на одну вісь 11900 кг., при допустимій - 11000 кг. Дозвіл відсутній, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП.

Статтею 132-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами та встановлена відповідальність у виді штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Інспектор роти №3 батальйону №3 УПП в м.Одесі Меланюк В.А. розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 12 березня 2017 року на автодорозі «Київ-Одеса» 450 км. (розділ 2 постанови) і керуючись положенням статей 33 та 284 КУпАП постановив застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн., що не відповідає змісту ст.132-1 КУпАП, завданням ст.1 КУпАП та не забезпечує законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, надаючи оцінку діям та рішенням суб'єкта владних повноважень, які є предметом оскарження, суд перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обов'язок (тягар) доказування в адміністративному судочинстві покладається на відповідача суб'єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право зокрема знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги.

Відповідачем інспектором роти №3 батальйону №3 УПП в м.Одесі Меланюком В.А по справі в судове засідання не були надані докази правомірності його дій під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 і законності його постанови серії АР №175118 від 12 березня 2017 року, винесеної за результатами розгляду вказаної справи.

За змістом рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі N 1-11/2015 убачається, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3); проживання без паспорта громадянина України або без реєстрації місця проживання (стаття 197 при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження); умисне зіпсування паспорта чи втрати його з необережності (стаття 198 при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження)

Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст.132-1 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, суд вважає, що інспектор не мав права на місці вчинення адміністративного правопорушення виносити оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР №175118 від 12 березня 2017 року, за якою позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем не надано позивачу можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі.

З матеріалів справи убачається, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови, було порушено норми процесуального права, у зв'язку з чим, суд вважає постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №175118 від 12 березня 2017 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно ст.293 КУпАП орган посадова особа при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає в тому числі одне з рішень - скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд.

Суд не знаходить підстав для визнання неправомірними дій Головного управління національної поліції в Одеській області як такими, що грубо та умисно порушують встановлений порядок при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №175118 від 12 березня 2017 року до якого позивається і в цій частині позову необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені нормативні акти, а також ознайомившись із зібраними по справі доказами, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст.132-1, 293 КУпАП, керуючись ст.ст.2, 4, 11, 71, 94, 160-163, 171-2 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову інспектора роти №3 батальйону №3 УПП в м.Одесі Меланюка Вячеслава Андрійовича від 12 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП скасувати, справу надіслати на новий розгляд.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Кролевецький районний суд Сумської області шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з поданням її копії до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складений 18 квітня 2017 року.

Суддя: О. В. Моргун