Справа № 317/723/17
Суддя: Мінгазов Р. В.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 317/723/17
пр. № 2-а/317/42/2017
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2017 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Мінгазова Р.В.,
при секретарі Капто Д.А.,
за участю представника позивача Барвінка Р.Ю.,
представника відповідача Калінович К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізького приміського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи (проходження військової служби) з 01.07.2000 р. по 30.09.2009 р. з урахуванням отримуваної ним заробітної плати за вказаний період відповідно до довідок Одеського територіального архівного відділу галузевого архіву МОУ № 1222 від 22.12.2016 року та ІНФОРМАЦІЯ_1 № 779/ф від 30.11.2016 року; зобов`язати Запорізьке приміське об`єднане управління пенсійного фонду України в Запорізької області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи (проходження військової служби) з 01.07.2000 р. по 30.09.2009 р. з урахуванням отримуваної ним заробітної плати за вказаний період відповідно до довідок Одеського територіального архівного відділу галузевого архіву МОУ від № 1222 від 22.12.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_1 та № 779/ф від 30.11.2016 року, у зв`язку із чим перерахувати розмір пенсії та провести її виплату з дня призначення - 27.07.2016 року із урахуванням різниці, яка вже була виплачена; стягнути з запорізького приміського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Позивач посилається на те, що з 27 липня 2016 року перебуває на обліку в УПФУ в Запорізькому районі Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Проте, при нарахуванні та виплаті пенсії УПФУ в Запорізькому районі Запорізькій області не було враховано періоди роботи з 01.07.2000 року по 30.09.2009 року, що в свою чергу призвело до зменшення отримуваного позивачем розміру пенсії, оскільки на сьогоднішній день без урахування отримуваного заробітку за вказаний вище період суттєво зменшується коефіцієнт стажу та коефіцієнт заробітку.

В лютому 2016 року позивач звернувся до УПФУ в Запорізькому районі Запорізькій області, в якій просив перерахувати йому пенсію за віком з часу її призначення 27.07.2016 року, врахувавши при цьому довідки про отримувану заробітну плату, видані, для обчислення пенсії Одеського територіального архівного відділу галузевого архіву МОУ від 22.12.2016 року № 1222 та Запорізьким обласним військовим комісаріатом від 30.11.2016 року № 779/ф при розрахунку пенсії, надавши особисто оригінали вищезазначених довідок.

Листом від 17.02.2017 року № 7/О-04 УПФУ в Запорізькому районі Запорізькій області надало відповідь, якою зазначили, що у системі персоніфікованого обліку даних відсутні відомості про заробітну плату та сплату страхових внесків, тим самим відмовили в перерахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату № 779/ф від 30.11.2016 року та 1222 від 22.12.2016 року.
Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що відповідно до Закону від 09.07.2003 року №1058-IV, який набрав чинності 01.01.2004 року, період військової служби з 01.07.2000 року по 30.09.2009 рік повинен враховуватись до страхового стажу на умовах, передбачених законодавством, що діяло до введення в дію Закону від 09.07.2003 року №1058-IV, тобто на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII.
В ході розгляду справи було встановлено, що відповідно до постанови КМУ № 988 від 21.12.2016 року УПФУ в Запорізькому районі Запорізькій області реорганізоване шляхом злиття УПФУ в Вільнянському районі Запорізькій області, та утворено Запорізьке приміське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

У зв`язку з чим, ухвалою суду від 03.04.2017 року було замінено відповідача у справі УПФУ в Запорізькому районі Запорізькій області правонаступником Запорізьким приміським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та уточнив позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, а саме, просив стягнути з Запорізького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати, а сааме витрати на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та надав пояснення, аналогічні викладеним у письмовому запереченні на позов.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Так, у відповідності до абзацу 5 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в подальшому - Закон від 09.07.2003 року №1058-IV) заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Частиною 1 статті 40 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.
Частиною 4 статті 24 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон від 09.07.2003 року №1058-IV набрав чинності 01.01.2004 року, а отже період військової служби позивача з 01.07.2000 року по 30.09.2009 рік повинен враховуватись до страхового стажу на умовах, передбачених законодавством, що діяло до введення в дію Закону від 09.07.2003 року №1058-IV, тобто на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII.
Систему персоніфікованого обліку було вперше введено Указом Президента України 04.05.1998р. №401/98 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування», а також прийнятою на розвиток цього Указу постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 р. №794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування».
Пунктом 3 наведеної постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 р. №794 було встановлено, що починаючи з 1 липня 2002 р. обчислення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01 липня 2000р. за даними системи персоніфікованого обліку.
Наведеними актами про організацію персоніфікованого обліку на період спірних правовідносин (тобто з 01.07.2000р. по 30.09.2009р.) не було передбачено ведення персоніфікованого обліку щодо військовослужбовців, оскільки у цей спірний період діяла спеціальна норма Закону України «Про пенсійне забезпечення».
А саме, статтею 4 Закону України «Про пенсійне забезпечення», визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Їм надається також право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом, незалежно від місця проходження військової служби. При цьому всі види грошового забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських враховуються нарівні із заробітною платою робітників і службовців.
Виходячи із вищенаведених норм законодавства суд приходить до висновку, що всі види грошового забезпечення одержані позивачем в період проходження військової служби з 01.07.2000р. по 30.09.2009р. відповідач зобов`язаний був врахувати при визначенні розміру його пенсії.
В обґрунтування дій відповідача в іншій частині позову щодо не зарахування при розрахунку пенсії до страхового стажу періоду проходження позивачем військової служби з 01.01.2007 року по 30.09.2009 року, а також не зарахування заробітку (дохід) позивача за цей період військової служби, відповідач посилався на відсутність у системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж та грошове забезпечення військовослужбовців.
Статтею 1 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV визначені, зокрема, наступні терміни, які вживаються в такому значенні:
страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону;
Вперше військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) були включені до переліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню з 01.01.2007 року відповідно до статті 100 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», норми якої в подальшому було закріплено Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 03.04.2007р. №857-V (в подальшому - Закон від 03.04.2007р. №857-V), пунктом 2 розділу І якого, були внесені відповідні зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
А саме, пунктом 17 статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції вищезазначеного Закону від 03.04.2007р. №857-V) визначено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи рядового і начальницького складу.
Пунктом 2 статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону від 03.04.2007р. №857-V) визначено, зокрема, що страхувальниками відповідно до цього закону є зокрема, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення для осіб, зазначених у пункті 17 статті 11 цього Закону (тобто військовослужбовцям).
Судом встановлено, що у спірний період з 01.01.2007 року по 30.09.2009 року позивач проходив військову службу в Збройних Силах України на різних офіцерських посадах та отримував заробітну плату (грошове забезпечення).
Отже, у відповідності до вищенаведених положень Закону від 09.07.2003 року №1058-IV у період з 01.01.2007 року по 30.09.2009 року між Запорізьким обласним військовим комісаріатом - страхувальником, позивачем - застрахованою особою та Пенсійним фондом України - органом уповноваженим здійснювати керівництво та управління солідарною системою, виникли та тривали правовідносини із відповідними, визначеними законодавством, правами та обов`язками.
В обґрунтування виконання покладених обов`язків страхувальника Запорізьким обласним військовим комісаріатом та Одеським територіальним архівним відділом МОУ - відповідачу у цій справі були надані довідки № 779/ф та № 1222 відповідно, які підтверджували нарахування позивачу певних сум доходів (грошового забезпечення) у спірний період, а також утримання та сплату з цих доходів відповідних страхових внесків. Факт надання відповідачу зазначених довідок підтверджується листом відповідача від 17.02.2017 року № 7/О-04.
Проте, в обґрунтування виконання обов`язків покладених законодавством на відповідача, як на відповідний орган Пенсійного фонду України, суду не було надано жодних доказів.
У відповідності до частини 1 статті 58 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.
Так, абзацом 5 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
У відповідності до частини 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також персоніфікований облік коштів накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюються в порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Частиною 1 статті 20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»визначено, що реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Крім того, частиною 1 статті 12-1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» також передбачено, що Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру, здійснює заходи щодо надання інформації з Державного реєстру відповідно до цього Закону; здійснює контроль, у тому числі спільно з органами доходів і зборів, за достовірністю відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
У відповідності до частини 2 статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на кожну застраховану особу відкривається персональна облікова картка.
У відповідності до частини 4 статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» персональна облікова картка застрахованої особи зберігається в Пенсійному фонді протягом усього життя цієї особи, а після її смерті - протягом 75 років на паперових носіях та в електронному вигляді за наявності засобів, що гарантують ідентичність паперової та електронної форми документа.
У відповідності до абзацу 1 підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, передбачено, що для підтвердження стажу за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
У відповідності до абзацу 1 підпункту 3 пункту 2.1 розділу ІІ вищенаведеного Порядку, затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року.
Отже, ведення персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є виключною компетенцією та обов`язком органів Пенсійного Фонду України, а тому ненадання структурним підрозділом Пенсійного фонду, відповідальним за ведення персоніфікованого обліку, відповідних довідок на підтвердження стажу та заробітної плати, в тому рахунку через відсутність даних у персоніфікованому обліку, особи , яка є застрахованою, при наявності належних доказів сплати усіх відповідних страхових внесків, не може бути підставою для обмеження прав цієї застрахованої особи.
У відповідності до вимог частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Проте, відповідач не надав суду будь-яких доказів того, що страхувальником у період з 01.01.2007 року по 30.09.2009 року не були сплачені відповідні страхові внески. Більш того, в ході розгляду справи відповідач не ставив під сумнів достовірність відомостей, зазначених у довідках виданих страхувальником щодо доходів (грошового забезпечення) нарахованого позивачу у спірний період та сплати страхових внесків, а лише наполягав на відсутності механізму персоніфікації відповідних даних щодо військовослужбовців у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, зазначивши, що сплачені військовими частинами та установами страхові внески за військовослужбовців надходять загальними сумами без їх персоніфікації щодо конкретної застрахованої особи - військовослужбовця.
Частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно абзацу 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 1 статті 40 наведеного Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.
Статтею 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.
Виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку, що період військової служби позивача з 01.01.2007р. по 30.09.2009 р. повинен був бути зарахований як до страхового стажу, так і для врахування доходів при обчисленні розміру пенсії.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.
Згідно з частиною першою статті 90 КАС України витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.
Враховуючи викладене, фактично понесені стороною, на користь якої ухвалено судове рішення в адміністративній справі, витрати на правову допомогу у такій справі підлягають компенсації за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на підставі рішення суду.
Відповідно до частини другої статті 16 КАС України для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура.
Згідно частини 1 статті 58 КАС України повноваження представників, які беруть участь в адміністративному процесі на основі договору, на здійснення представництва в суді повинні бути підтверджені довіреністю. Оригінали довіреностей або засвідчені підписом судді копії з них приєднуються судом до справи.
Повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватися ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін (ч.5 ст.58 КАС України).
Згідно з абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Зі змісту статті 30 вказаного Закону вбачається, що за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги адвокат отримує від клієнта гонорар у вигляді винагороди у формі фіксованого розміру або погодинної оплати, порядок обчислення, підстави для зміни розміру, порядок сплати та інші умови якої визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Враховуючи викладене, договір про надання правової допомоги є документом, який підтверджує домовленість між клієнтом та адвокатом щодо надання останнім послуг зі здійснення захисту, представництва тощо в обмін на визначений у такому договорі гонорар (фіксований розмір або погодинна оплата).
Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» зі змінами від 06.12.2016 року, зазначається, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, не може перевищувати 40 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу.

Установити у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні. Таким чином граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу становить: з січня 2017 року 640 грн.

На підтвердження факту надання вказаних видів правової допомоги, обсягу наданих послуг, часу участі особи, яка надавала правову допомогу, у цих заходах, та розміру відшкодування суду повинні бути надані відповідні докази.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження судових витрат на правову допомогу в сумі 2500,00 грн. позивач надавав суду першої інстанції договір про надання юридичних послуг № 488 від 01.02.2017 року, копії квитанцій зі складення адміністративного позову від 02.03.2017 року, участю у судових засіданнях від 03.04.2017 року, 12.04.2017 року та акт виконаних робіт.
Отже, компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.
Таким чином, позивач має право на відшкодування понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи , а саме витрат на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Запорізького приміського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Виходячи із вищевикладеного, керуючись ст. 2, 4, 7-12, 14, 41, 69-71, 86, 158- 163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Запорізького приміського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи (проходження військової служби) з 01.07.2000 року по 30.09.2009 року з урахуванням отримуваної ним заробітної плати за вказаний період відповідно до довідок Одеського територіального архівного відділу галузевого архіву МОУ від 22.12.2016 року № 1222 та ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.11.2016 року № 779/ф.

Зобов`язати Запорізьке приміське об`єднання управління пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи (проходження військової служби) з 01.07.2000 року по 30.09.2009 року з урахуванням отримуваної ним заробітної плати за вказаний період відповідно до довідок Одеського територіального архівного відділу галузевого архіву МОУ від 22.12.2016 року № 1222 та ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.11.2016 року № 779/ф, у зв`язку з чим перерахувати розмір пенсії та провести її виплату з дня призначення пенсії 27.07.2016 року із урахуванням різниці, яка вже була виплачена.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Запорізького приміського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2500 (дві тисяча п`ятсот) грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізькій районний суд Запорізької обалсті протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Р.В. Мінгазов