Справа № 814/1991/16
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

01.03.2017 р. № 814/1991/16

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Лебедєвої Г.В., суддів В.В. Біоносенка, Є.В. Марича розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті, щодо складання довідки про здійснення габаритно-вагового контролю від 22.07.2016р., акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22.07.2016р. №0003451, розрахунку плати за проїзд великовагових ТЗ №247 від 22.07.2016р. до акту №0003451 від 22.07.2016р. протиправними; визнання протиправною та скасування постанови №021322 від 25.09.2016 року, прийнятої Управлінням Укртрансбезпеки в Миколаївській області про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 гривень за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», -

В С Т А Н О В И В:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Управління Укртрансбезпеки в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування довідки про здійснення габаритно-вагового контролю, акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22.07.2016р. № 0003451, розрахунку плати за проїзд від 22.07.2016р. №247, постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 021322 від 25.08.2016р.

Ухвалою від 29.11.2016 року суд замінив відповідачів у справі Чорноморське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки та Управління Укртрансбезпеки в Миколаївській області належним відповідачем - Державною службою України з безпеки на транспорті.

14 лютого 2017 року позивачем було надано уточнену позовну заяву, у відповідності до якої позивач просив суд визнати дії посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті, щодо складання довідки про здійснення габаритно-вагового контролю від 22.07.2016р., акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22.07.2016р. №0003451, розрахунку плати за проїзд великовагових ТЗ №247 від 22.07.2016р. до акту №0003451 від 22.07.2016р. протиправними; визнання протиправною та скасування постанови №021322 від 25.09.2016 року, прийнятої Управлінням Укртрансбезпеки в Миколаївській області про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 гривень за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В обґрунтування вимог позивач послався на те, що під час рейдової перевірки габаритно-вагового контролю автомобіля марки DAF CF 85.430 реєстраційний номер НОМЕР_2 та напівпричіп SCHMITZ PR 24 реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 встановлено, що фактичне навантаження на 2 вісь автопоїзду становить 12 150 кг., при нормативно допустимій 11 000 кг. За результатами здійснення габаритно-вагового контролю посадовими особами відповідача складено акт № 0003451 про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів від 22.07.2016 року, розрахунок плати за проїзд великовагових транспортних засобів № 247 від 22.07.2016 року до акту та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.07.2016 року. Крім того, відповідачем складено постанову про застосування до позивача адміністративно - господарського штрафу в розмірі 1700 грн. від 25.09.2016 року за № 021322.

Позивач вважає, що показники отримані в результаті габаритно-вагового контролю є хибними, оскільки автопоїзд був завантажений сипучим вантажем, який не міг бути розподілений нерівномірно та як наслідок допустити перевантаження на вісь автопоїзду. Також, автопоїзд був технічно справний, а його загальна вага склала 38 200 кг.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив та просив суд відмовити у задоволені позову повністю з підстав, викладених у своїх письмових запереченнях. В їх обґрунтування зазначив, що в ході проведення перевірки транспортного засобу, що належить позивачу, 22.07.2016 було виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху, а саме з перевищенням навантаження на одиничну вісь (фактичне навантаження - 12,15 тонн, дозволена - 11,0 тонн). Вимірювання проводилось за допомогою ваг автомобільних, які були повірені належним чином, що підтверджується свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірюваної техніки. У зв'язку з цим за результатами зважування автомобіля позивача було складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та виконано розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, колегія суддів вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.07.2016 р. на а/д М-14 «Одеса-Мілітополь-Новоазовськ» км 203+500 працівниками Управління Укртрансінспекції у Херсонській області проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки DAF CF 85.430 реєстраційний номер НОМЕР_2 та напівпричіп SCHMITZ PR 24 реєстраційний номер НОМЕР_1, під час якої здійснено габаритно-ваговий контроль транспортних засобів шляхом зважування.

За результатами габаритно-вагового контролю автомобіля DAF CF 85.430, реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом SCHMITZ PR 24, реєстраційний номер НОМЕР_1 працівниками відповідача на підставі чеку зважування № 34361 від 22.07.2016р. складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.07.2016р., а також Акт № 003451 від 22.07.2016р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (надалі - Акт). Окрім того, працівниками Управління Укртрансінспекції у Херсонській області до Акта складений Розрахунок № 247 від 22.07.2016р., яким позивачу, як зареєстрованому власнику транспортного засобу визначена плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в сумі 267,30 євро.

Крім того, Управлінням Укртрансбезпеки в Миколаївській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_1 в розмірі 1700 гривень, за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з п.8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567, визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників.

Відповідно до п.3 вказаного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Згідно з п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 року № 592 правонаступником майна, прав та обов'язків територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Державна служба з безпеки на транспорті.

Відповідно до п.4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п.14 зазначеного Порядку рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567, передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з ч.4 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» установлено, що дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з п. 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року за № 30).

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за № 1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Пунктом 21 Порядку передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування.

У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується.

Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб (пункт 23 Порядку).

В пункті 24 Порядку встановлено, що після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Судом з'ясовано, що транспортний засіб позивача внаслідок габаритно-вагового контролю не затримувався, а після його проходження подальший рух транспортного засобу не заборонявся.

22.07.2016 року позивачем здійснювалось перевезення власного вантажу, на автопоїзді в складі вантажного автомобіля (тягач)DAF CF 85.430, реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом SCHMITZ PR 24, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, зерна пшениці насипом вагою 21 200 кг, загальна вага автопоїзду склала 38 200 кг, перевезення здійснювалось з села Веселе Запорізької області до міста Миколаєва.

В той же день на а/д М-14 «Одеса-Мілітополь-Новоазовськ» км 203+500 працівниками Управління Укртрансінспекції у Херсонській області проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки DAF CF 85.430 реєстраційний номер НОМЕР_2 та напівпричіп SCHMITZ PR 24 реєстраційний номер НОМЕР_1, під час якої здійснено габаритно-ваговий контроль транспортних засобів шляхом зважування.

За результатами перевірки складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.07.2016 року та акт № 0003451 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22.07.2016 року, яким встановлено, що навантаження на одиночну вісь становило 12,15 т. при нормативно допустимих 11 т.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, перевозився сипучий вантаж - пшениця, яка є рухомою під час руху автомобіля, а тому її маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що в свою чергу не дає можливості за відсутності відповідної методики зважування з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень.

Крім того, з пояснень позивача вбачається, що відповідачем під час габаритно - вагового контролю не був представлений протокол, свідоцтво про метрологічну атестацію в ДП «Укрметртестстандарт» на предмет відповідності технічних характеристик ваг вимогам технічної документації виробника саме у режимі зважування у русі. А це є порушення пунктів 12 і 13 Порядку № 879.

Також, водію не було повідомлено назву вагового комплексу, на якому здійснювалося габаритно-ваговий контроль, хоча перевіряючими зроблені висновки про перевантаження транспортного засобу на вісь на 1,15 т.

Зі змісту акта № 0003451 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22.07.2016 року, довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю та оскаржуваного розрахунку вбачається, що вони не містять будь-яких характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг і чи враховувався під час зважування сипучий стан вантажу тощо.

Відповідно до п. 19 Порядок № 879, під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Хоча вказаним положенням Порядку № 879 і передбачена наявність методики, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісі (осі) транспортного засобу, як на дату проведення ГВК, так і на даний час відповідна методика Мінекономрозвитку не затверджена.

Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію № 02-84-08 (далі Методика).

Вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі. Зазначене свідчить про відсутність вимог щодо нормативів навантаження транспортних засобів з відповідним видом вантажу, та, відповідно, про неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з правовою позицією позивача та зазначає, що дії відповідача при здійсненні зважування транспортного засобу з сипучим вантажем, що змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, та результати вимірювання, здійснені відповідачем, не можна вважати правомірними, бо такі свідчать про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним сипучим вантажем.

Крім того, відповідно до пп. 5-1 п. 2 Порядку № 879, документальний габаритно-ваговий контроль це визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Згідно із п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, фактична маса не повинна перевищувати 40т.

Як зазначалося вище, у день здійснення зважування відповідачем транспортного засобу - 22.07.2016 року, ФОП ОСОБА_1 здійснював транспортування зерна пшениці насипом у кількості 21 200 т., тобто загальна маса автопоїзду склала 38 200 т.

З огляду на вище викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання дій посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті, щодо складання: - довідки про здійснення габаритно-вагового контролю від 22.07.2016р.; - акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22.07.2016р. №0003451; - розрахунку плати за проїзд великовагових ТЗ №247 від 22.07.2016р. до акту №0003451 від 22.07.2016р. протиправними підлягають задоволенню.

На підставі акту перевірки 22.07.2016 року заступник начальника Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області ОСОБА_3 прийняв постанову про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Щодо позовної вимоги про скасування постанови про застосування до позивача адміністративно - господарського штрафу в розмірі 1700 грн. від 25.09.2016 року за № 021322, суд зазначає, що вона є похідною від вимоги про визнання дій посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті, щодо складання: - довідки про здійснення габаритно-вагового контролю від 22.07.2016р.; - акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22.07.2016р. №0003451; - розрахунку плати за проїзд великовагових ТЗ №247 від 22.07.2016р. до акту №0003451 від 22.07.2016р. протиправними, а тому також підлягає задоволенню.

Під час розгляду справи відповідач не надав доказів, які спростовують встановлені вище факти.

Адже, згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 122, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті, щодо складання: - довідки про здійснення габаритно-вагового контролю від 22.07.2016р.; - акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22.07.2016р. №0003451; - розрахунку плати за проїзд великовагових ТЗ №247 від 22.07.2016р. до акту №0003451 від 22.07.2016р. протиправними; визнання протиправною та скасувати постанову №021322 від 25.09.2016 року, прийняту Управлінням Укртрансбезпеки в Миколаївській області про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 гривень, за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» - задовольнити.

Визнати дії посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті, щодо складання: - довідки про здійснення габаритно-вагового контролю від 22.07.2016р.; - акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22.07.2016р. №0003451; - розрахунку плати за проїзд великовагових ТЗ №247 від 22.07.2016р. до акту №0003451 від 22.07.2016р. протиправними.

Визнати протиправною та скасувати постанову №021322 від 25.09.2016 року, прийняту Управлінням Укртрансбезпеки в Миколаївській області про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 гривень, за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір у розмірі 3858,40 грн., сплачений за квитанцією № 0.0.643647741.1 від 31.10.2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя Г.В. Лебедєва

Судді В.В. Біоносенко

Є.В. Марич