Справа № 200/3714/13-а (2-а/200/191/13)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2017 рокусправа № 200/3714/13-а
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

за участю секретаря судового засідання: Федосєєвої Ю.В.,

за участю представника відповідача Орловської О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Дніпро апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2013 року у справі № 200/3714/13-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська (правонаступником якого є Центральне об'єднане управління ПФУ в м.Дніпрі) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

20.03.2013 позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив (з урахуванням уточнень - а.с. 41) поновити строк звернення до суду та стягнути з відповідача виплату недоотриманого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.11.2009 по 31.12.2011 виходячи з розміру, що становить 4784,95 грн. з урахуванням сум, які були виплачені у цей період.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2013 року поновлено строк для звернення до суду з адміністративним позовом.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 довічне грошове утримання судді у відставці за період з 01.11.2009 по 31.12.2011 включно, виходячи з його розміру, який становить 4784,95 грн., та за вирахуванням сум, які були виплачені їй у цей період.

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги заявник вказав, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення з адміністративним позовом до суду, докази поважності причин поважності пропуску строку не надані, тому є підстави для відмови у задоволенні позовних вимог. Одночасно апелянт зазначив, що позовні вимоги не ґрунтувались на законі.

Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлення про дату, час та місце розгляду справи було направлене на визначену ним адресу поштою, але повернулось за закінченням терміну зберігання, отже за приписами частини 11 ст.35 КАС України повістка вважається врученою.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги зазначені в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно задовольнити частково з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є суддею у відставці з 22 листопада 1994 року, має загальний зарахований стаж судді 21 рік 5 місяців, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська та відповідно до Закону України «Про статус суддів» їй було призначено довічне грошове утримання судді у відставці, розмір якого з 01.01.2007 р. склав 4406,83 грн.

Також встановлено, що в грудні 2008 року позивач отримала листа, оформленого від імені Пенсійного Фонду України, в якому повідомлялось про те, що розмір її пенсії з 01.11.2009 складе 4784,95 грн. (а.с. 9).

Позивач звернулася за роз'ясненням до Пенсійного фонду України, який направив її звернення до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, яке листом від 15.08.2012 за № М 2447-12 повідомило, що за наявністю 21 року стажу роботи на посаді судді, розрахунок щомісячного грошового утримання провадиться в розмірі 82 % від суми заробітку. Також було повідомлено, що станом на 01.08.2012 до виплати загальний розмір щомісячного грошового утримання становить 5043,66 грн., з яких 4406,83 грн. - основний розмір утримання від заробітку; 236,32 грн. - підвищення за особливі заслуги; 354,48 грн. - підвищення подружжю померлого інваліда війни; 16,92 грн. - доплата до розміру пенсії з урахуванням індексації; 29,11 грн. - доплата до розміру пенсії з урахуванням індексації грудня.

Листом № М 3951-12 від 26.12.2012 відповідач повідомив позивача, що станом на 01.12.2012 до виплати загальний розмір щомісячного грошового утримання становить 5071,66 грн., з яких 4406,83 грн. - основний розмір утримання від заробітку; 247,52 грн. - підвищення за особливі заслуги; 371,28 грн. - підвищення подружжю померлого інваліда війни; 46,03 грн. - доплата до розміру пенсії з урахуванням індексації.

Судом апеляційної інстанції також встановлено на підставі листа № М-92ов від 05.03.2013 Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області (а.с. 6) та досліджених судом апеляційної інстанції матеріалів пенсійної справи позивача і довідок відповідача про розмір призначеної та фактично отриманої ОСОБА_2 пенсії від 10.04.2017 р., що з 01.11.2009 її загальний розмір щомісячного грошового утримання судді до виплати становив 4784,95 грн., з яких: 4406,83 грн. - основний розмір утримання від заробітку; 160,44 грн. - підвищення за особливі заслуги; 143,25 грн. - підвищення подружжю померлого інваліда війни; 28,40 грн. - підвищення відповідно до постанови КМУ № 198 від 11.03.2009; 46,03 грн. - доплата до розміру пенсії з урахуванням індексації за грудень 2007 року.

Задовольнивши позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача по виплаті позивачу довічного утримання у розмірі, меншому ніж встановлено законом, є протиправними. Одночасно, матеріали справи містять ухвалу від 05.11.2013 про поновлення строку звернення позивача до адміністративного суду з позовом.

Із наведеними висновками суду першої інстанції не можна погодитись з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 99 КАС України в редакції до 30.07.2010 було встановлено річний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи.

Законом № 2453-VI від 07.07.2010 (редакція якого почала діяти з 30.07.2010) передбачений частиною 2 ст. 99 КАС України річний строк звернення до суду зменшено до шестимісячного.

В силу статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Зі змісту адміністративного позову з урахуванням заяви про його уточнення слідує, що позивач свої вимоги обґрунтовує лише тим, що в листі-повідомленні від імені Пенсійного фонду України, яке вона отримала в грудні 2008 р., їй було повідомлено про те, що з 01 листопада 2009 року розмір її пенсії підвищиться до 4784,95 грн., але фактично вона продовжувала отримувати довічне грошове утримання в сумі 4406,83 грн. Різницю між цими сумами за період з листопада 2009 р. по грудень 2011 року і просив стягнути позивач.

При цьому позовні вимоги не стосуються ані порушення порядку перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, ані доплати дитині війни, ані інших конкретних доплат, тому порядок перерахунку або здійснення конкретних доплат не є предметом позову у даній справі.

Отже, предметом спору у даній справі є стягнення недоплаченого на думку позивача довічного грошового утримання судді у відставці від обіцяної в листі ПФУ суми, а ні правомірність здійснення перерахунку та виплати грошового утримання, як помилково зазначив у постанові суд першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що із позовом ОСОБА_3 звернулась до суду 20.03.2013 року, тобто після спливу і шестимісячного, і річного строку звернення до суду, який слід обраховувати від 31.12.2011 року як кінцевої дати спірного періоду, якого стосуються позовні вимоги.

Позивач у своєму адміністративному позові просить поновити строк звернення до суду, посилаючись на погіршення її здоров'я після смерті в січні 2009 року її чоловіка, що завадило звернутися до суду.

Суд першої інстанції в ухвалі від 05 листопада 2013 р. погодився з тим, що вимоги позивача про поновлення строку для звернення до суду є обґрунтованими з огляду на тяжку хворобу чоловіка й необхідністю його супроводження для лікування до різних міст України. При цьому вважав встановленим, що після смерті 10.01.2009 чоловіка позивач у зв'язку з погіршенням стану здоров'я не мав змоги звернутися до відповідача для вирішення питання про розмір довічного грошового утримання.

Колегія суддів вважає, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Поважними визнаються такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду. При цьому наявність таких обставин повинна підтверджуватись певними доказами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки обставини, з якими позивач пов'язує порушення своїх прав, мали місце з листопада 2009 року по грудень 2011 року, а позивачем у справі не надано жодного доказу наявності у нього важкого стану здоров'я, який би перешкоджав реалізації права на звернення до суду у встановлений законом строк, то висновки суду першої інстанції про поновлення строку звернення до суду є необґрунтованими та безпідставними.

Згідно пункту 9 частини першої статті 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Згідно частини 1 статті 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню із залишенням позовних вимог без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 99, 100, 155, 195, 198, 203, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська (правонаступником якого є Центральне об'єднане управління ПФУ в м.Дніпрі) - задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2013 року у справі № 200/3714/13-а скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська (правонаступником якого є Центральне об'єднане управління ПФУ в м.Дніпрі) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Повний текс ухвали виготовлено 14 квітня 2017 року.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко