Справа № 727/748/17
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/748/17

Головуючий у 1-й інстанції: Мамчин П.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

06 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектор роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Чернівці ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до Інспектор роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Чернівці ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, визнання дій протиправними.

Шевченківського районного суду м. Чернівці постановою від 13.02.2017 року вказаний позов задовольнив частково.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 21 січня 2017 року відносно позивача винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

З постанови вбачається, що позивач 21 січня 2017 року о 16 годині 45 хвилин керуючи автомобілем марки Мерседес д.н. НОМЕР_1 допустив зупинку на перехресті проспект Незалежності вул. Небесної Сотні м. Чернівці.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що вчинене позивачем правопорушення не несе жодних шкідливих наслідків, а тому наявні підстави застосувати ст.22 КУпАП та звільнення позивача від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого, обмежившись усним зауваженням, що як наслідок означає наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

До таких висновків суд дійшов з огляду на те, що адміністративне правопорушення, вчинене позивачем 21 січня 2017 року мало місце, однак враховуючи те що позивач визнав факт порушення, однак зазначив, вчинив його не умисно, перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці дорожнього руху він не створив, свою вину визнав і розкаявся у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до висновку про, що внаслідок зазначеного такі дії можна розцінити як малозначні.

Разом з тим, колегія суддів із зазначеними висновками суду першої інстанції погодитися не може, з огляду на наступне.

Так, згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, обставини, на які посилався позивач як підставу звільнення від відповідальності, а саме визнання вини, щире каяття, і відсутність негативних наслідків, є обставинами, які можуть пом'якшувати стягнення, та не можуть бути підставами для визнання самого правопорушення малозначним.

Правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху через вчинення їх переважно з використанням джерела підвищеної безпеки - транспортного засобу, не можуть бути визнані малозначними у дані справі.

В свою чергу, при винесені постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем вірно з'ясовано всі обставини справи та накладено стягнення в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП, що є співрозмірним виду та характеру вчиненого правопорушення. При цьому, останній знаходився при виконанні своїх службових обов'язків та оцінивши докази виніс постанову в межах своїх повноважень та у спосіб встановлений законом.

Разом з тим, позивачем не надано суду доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та порушення порядку винесення інспектором постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити повністю.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Чернівці ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, визнання дій протиправними скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Чернівці ОСОБА_3 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5