Справа № 464/7615/16-а
Суддя: Рудаков І. П.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/7615/16-а
пр.№ 2-а/464/49/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова в особі судді Рудакова І.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту соціальної політики Львівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд із адміністративним позовом, у якому просить: визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати у 2013, 2014, 2015, 2016 роках, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня інваліду ІІІ групи у розмірі, визначеному постановами Кабінету Міністрів України; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити щорічної разової грошової допомоги до 5 травня інваліду ІІІ групи у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням виплачених сум. В обґрунтування позову покликається на те, що є інвалідом війни ІІІ групи, якому належить щорічна виплата до 5 травня разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Виплата здійснена у неповному обсязі, у зв'язку із чим просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач та йог представник не з'явились, позивач подав суду заяву про слухання справи у його відсутності та позовні вимоги підтримує повністю.

У судове засідання представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи; подав суду письмові заперечення у яких зазначив, що виплата разової грошової допомоги до 5 травня виплачена позивачу у розмір відповідно до постанови КМУ від 02.03.2016 №141, яка прийнята на виконання ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому просить у позові відмовити.

Згідно з вимогами ч.4 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Тому, на підставі ч.6 ст.128 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно з ч.1 ст.41 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Відповідно до ч.2ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Згідно з ч.1ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993р. №3551-XII(далі - Закон №3551-XII)щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з пунктом 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України(в редакціїЗакону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, зокрема, статей12,13,14,15,16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №149 «Про деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань"розмір разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у 2013 році для інвалідів війни ІІІ групи становило 1895,00 грн. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.04.2014 №102 «Про деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"розмір разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у 2014 році для інвалідів війни ІІІ групи становило 2020,00 грн. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2015 №147 «Про деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" розмір разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у 2015 році для інвалідів війни ІІІ групи становило 2200,00 грн. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.04.2016 №141 «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"розмір разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у 2016 році для інвалідів війни ІІІ групи становило 2310,00 грн.

Вказані положення є чинними та не визнані Конституційним судом України не конституційними.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 виплачено Галицьким ВСЗ УСГ ДГП ДМР щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірах: у 2013 році - 1895,00 грн., у 2014 році - 2020,00 грн., у 2015 році - 2200,00 грн., у 2016 році - 2310,00 грн. /а.с.2/.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першоюстатті 17 Конституції Україниє найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25 січня 2012 року у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті1, частин першої, другої, третьої статті95, частини другої статті96, пунктів 2,3,6статті116, частини другої статті124, частини першої статті129 Конституції України, пункту 5 частини першоїстатті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першоїстатті 9 Кодексу адміністративного судочинства Українив системному зв'язку з окремими положеннямиКонституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконанняБюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Закріплений уст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимогст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"є джерелом права в Україні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень та обставин справи, суд приходить до висновку, що у 2013, 2014, 2015, 2016 роках виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту", правомірно здійснена в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України а тому в позові слід відмовити за безпідставністю.

Разом із тим, відповідно до ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Судом встановлено, що дана позовна заява ОСОБА_1 подана до суду 17.10.2016 року.

Щорічну разову грошову допомогу отримано ОСОБА_1 до 5 травня за 2013 р. - у 2013 році, до 5 травня за 2014 рік - у 2014 році, до 5 травня за 2015 рік - у 2015 році, до 5 травня 2016 року - 15 квітня 2016 року, тобто саме з цього часу позивач дізнався щодо порушення своїх прав відповідачами у зв'язку з неповною виплатою йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2013-2016 р.р., докази зврення до відповідача у порядку ч.4 ст.99 КАС України у суді відсутні, а відтак, суд приходить переконання, що минуло більше 6 місяців, тобто позивачем пропущено строк звернення до суду за вимогами щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2013-2016 рр., суд приходить висновку, що у справі не наведені та відсутні поважні причини пропуску позивачем даного строку на звернення до суду.

На підставі викладеного, ч. 2 ст.19, ст.46, ч. 2 ст.59 Конституції України,ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. 26розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України,рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 та керуючись ст.ст. 14, 17, 71, 128, 159-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту соціальної політики Львівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанову може бути оскаржено, згідно зі ст.186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м.Львова. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом ч.3 ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст.254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя І.П.Рудаков