Справа № 2-а-4/2010
Суддя: Тарасов Д. С.
Дата ухвалення: 2010-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 22.01.2010
ЄУ № 2-а-4/2010
Провадження №2-а-4/2010
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2010 року смт. Новопсков Луганської області
Суддя Новопсковського районного суду Тарасов Д.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення недоотриманої суми щорічної разової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій у сумі 14218 грн. 85 коп., поновлення пропущеного строку для звернення до суду,
ВСТАНОВИВ:

У березні 2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Новопсковської районної адміністрації Луганської області, в якій просить визнати незаконними дії та бездіяльність відповідача та Головного управління праці та соціального захисту населення у Луганській області; визнати, що строк давності не поширюється, якщо закон іншим правовим актом призупинявся, і визнати незаконним; зобов`язати відповідача та Головне управління праці та соціального захисту населення у Луганській області зробити перерахунок розміру грошової допомоги з урахуванням коефіцієнту інфляції, та 3% річних на момент виплати, як учаснику бойових дій, за період з 1999р. по 2007 р.; стягнути з відповідача та Головного управління праці та соціального захисту населення у Луганській області матеріальну шкоду на його користь по невиплаченій разовій грошовій допомозі у сумі 15349 грн. 44 коп., з урахуванням на момент виплати суми боргу коефіцієнта інфляції; стягнути з відповідача та Головного управління праці та соціального захисту населення у Луганській області моральну шкоду у розмірі 306988,80 грн.; зобов`язати управління Державного казначейства у разі нестачі грошових коштів для виконання рішення суду у відповідача, забезпечити виконання грошовими коштами.
Ухвалою Новопсковського районного суду від 24 березня 2009 року вищезазначений адміністративний позов було залишено без руху.
09 квітня 2009 року позивач усунув зазначені в ухвалі Новопсковського районного суду від 24 березня 2009 року недоліки, та просив визнати незаконними дії відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області, зобов`язати відповідача перерахувати та сплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, за термін з 1999 року по 2008 рік, у відповідності Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», стягнути з відповідача недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у сумі 14218 грн. 85 коп., та поновити строк на звернення до суду.
У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Новопсковської районної адміністрації Луганської області у судове засідання не з`явився, надав до суду заперечення, просив розглянути справу без його участі.
Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та представника відповідача, на підставі наявних матеріалів, які містять достатньо даних про права та обов`язки сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (зі змінами та доповненнями станом на час розгляду спірних правовідносин), далі по тексту - Закон № 3551-ХІІ, визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 3551-ХІІ до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Розділом 3 цього Закону визначені пільги ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту.
ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням (арк. справи 8). В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач не виплатив разову грошову допомогу до 5 травня за 1999-2004 роки, та виплатив разову грошову допомогу до 5 травня за 2005 - 2008 роки в розмірі меншому, ніж передбачено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Згідно частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції станом на час здійснення оспорюваних виплат) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Згідно листів відповідача позивачу, була виплачена разова грошова допомога за 2000 рік в розмірі 40 грн., 2002 рік 80 грн., 2003 рік в розмірі 90 грн., за 2004 рік в розмірі 120 грн., за 2005 рік в розмірі 250 грн., за 2006 рік в розмірі 250 грн., за 2007 рік в розмірі 280 грн., за 2008 рік в сумі 310 грн.
Згідно довідки Старобільсько - Новопсковського об`єднаного військового комісаріату Луганської області (а.с. 46) позивачу була виплачена разова грошова допомога за 2000 рік в розмірі 40 грн., за 2001 рік в розмірі 40 грн.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про разову виплату грошової допомоги учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, та поетапне підвищення пенсій ветеранам війни" від 22 квітня 1999 року № 652 було передбачено, що учасникам бойових дій виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 1999 рік здійснювалася в розмірі - 20 грн.
Статтею 33 Закону України «Про Державний бюджет України на 2000 рік» від 17 лютого 2000 року № 1458-ПІ встановлено, що у 2000 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" здійснюється учасникам бойових дій, членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій і учасників війни, визнаних за життя інвалідами, - 40 грн.
Статтею 20 Закону України «Про Державний бюджет України на 2001 рік» від 7 грудня 2000 року № 2120-ІІІ передбачено, що у 2001 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" здійснюється учасникам бойових дій, членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій і учасників війни, визнаних за життя інвалідами, - 40 грн.
Статтею 19 Закону України «Про Державний бюджет України на 2002 рік» від 20 грудня 2001 року № 2905-ІІІ передбачено, що у 2002 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" здійснюється учасникам бойових дій - 80 грн.
Статтею 28 Закону України «Про державний бюджет України на 2003 рік» № 380-ІУ від 26 грудня 2002 року (в редакції яка була дійсна на час здійснення виплати) було встановлено, що у 2003 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" здійснюється учасникам бойових дій - 90 грн.
Положення постанови Кабінету Міністрів України "Про разову виплату грошової допомоги учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, та поетапне підвищення пенсій ветеранам війни", статті 33 Закону України «Про Державний бюджет України на 2000 рік», статті 20 Закону України «Про Державний бюджет України на 2001 рік», статті 19 Закону України «Про Державний бюджет України на 2002 рік», статті 28 Закону України «Про державний бюджет України на 2003 рік» Конституційним Судом України до дійсного часу не визнані неконституційними, відповідачем сплачено позивачу щорічну разову грошову допомогу в розмірі, встановленому вказаними нормативними актами, тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2000 - 2003 роки.
Статтею 44 Закону України «Про державний бюджет України на 2004 рік» № 1344-ІУ від 27 листопада 2003 року передбачено, що у 2004 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" здійснюється учасникам бойових дій в сумі 120 гривень.
Рішенням Конституційного суду України N 20-рп/2004 від 1 грудня 2004 року у справі N 1-27/2004 про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) статтю 44 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік" у вищенаведеній редакції.
Розмір щорічної разової грошової допомоги за 2004 рік для позивача розраховується виходячи з наступного:
-відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, що набрав чинності з 1 січня 2004 року (в редакції яка була дійсна на час здійснення виплати), мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється в розмірі 20 відсотків середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузях економіки України, за попередній рік, яка визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі статистики,
-за матеріалами Держкомстату середня заробітна плата за попередній 2003 рік складала 462 грн. 58 коп.
-розмір мінімальної пенсії за віком в 2004 році склав 92 грн. 52 коп. з розрахунку 462 грн. 58 коп. х 20 %
-розмір щорічної разової допомоги за 2004 рік складає 462 грн. 60 коп. (92 грн. 52 коп. х 5),
-сума недоплаченої позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2004 рік відповідно до

вищенаведеного складає 342 грн. 60 коп. (462 грн. 60 коп. - 120 грн.)
Статтею 30 Закону України "Про державний бюджет України на 2005 рік" № 2285-ІV від 23 грудня 2004 року, яка в новій редакції Закону України від 25 березня 2005 року N 2505-ІV є статтею 34 того ж змісту, було встановлено, що в 2005 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" здійснюється учасникам бойових дій в сумі 250 грн. З огляду на те, що положення статті 30 (34) Закону України "Про державний бюджет України на 2005 рік" Конституційним Судом України до дійсного часу не визнані неконституційними. За довідкою відповідача позивачу у 2005 році було виплачено 250 грн., тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.
На 2006 рік дія частини п`ятої статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» була зупинена в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни згідно з Законом України "Про державний бюджет на 2006 рік" від 20 грудня 2005 року N 3235-ІV та відповідно до статті ЗО цього ж закону про державний бюджет було встановлено, що у
2006році виплата щорічної разової допомоги здійснюється учасникам бойових дій в сумі 250 грн. За довідкою відповідача позивачу у 2006 році було виплачено 250 грн., тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.
Статтею 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» № 489-V від 19 грудня 2006 року з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом була зупинена на 2007 рік дія частини 5 статей 12, 13, 14 та 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги.
Статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року № 489-У встановлено, що у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" здійснюється учасникам бойових дій в розмірі 280 грн.
З цього приводу суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня
2007року у справі N 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним) стаття 29, пункт 13 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким було зупинено на 2007 рік дію частини п`ятої статей 12, 13, 14 та 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги, у зв`язку з чим положення статті 29, пункту 13 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України у цій справі є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене та має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв`язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.
Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, втрачають силу з дня постановлення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, Рішення Конституційного суду України зворотної сили не мають.
Згідно ч. 2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч.1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Враховуючи те, що позивач звернувся з позовом до адміністративного суду 23.03.2009 р., а відповідач наполягає на відмові в задоволенні в позову, через пропущення строку позивачем, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача перерахувати і виплатити недоплачену щорічну разову допомогу як учаснику бойових дій за 1999,2004 роки не підлягає задоволенню з підстав пропуску строку звернення до суду відповідно до ч. 1 ст. 100 КАСУ.
Що стосується вимоги позивача, щодо перерахування та сплати недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2008 рік, то вона є безпідставною, з урахуванням наступного.
Пунктом 20 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VІ частина 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» була викладена в наступній редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 березня 2008 року № 183 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань» передбачено, що у 2008 році виплата разової грошової допомоги учасникам бойових дій здійснюється в розмірі 310 грн.
Сплачуючи одноразову грошову допомогу до 5 травня у 2008 році у розмірі 310 грн. відповідач керувався Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів», які дозволяли встановлювати конкретні розміри спірної допомоги Кабінету Міністрів України.
Положення п.п. «б» п.п. 2 пункту 20 розділу ІI «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», згідно якого розмір допомоги до 5 травня визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 10- рп від 22.05.2008 р.
Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, втрачають силу з дня постановлення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, Рішення Конституційного суду України зворотної сили не мають.
Відповідач сплатив визначену діючим на час виплат законодавством суму щорічної разової допомоги до Дня Перемоги, до часу, коли Закон України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів» ще не був визнаний неконституційним. Тобто, на час вчинення оскаржуваної дії (сплати певної суми) орган владних повноважень діяв в межах закону, тому його дії не можна вважати незаконними.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача про визнання незаконними дій відповідача Управління праці та соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області, зобов`язання відповідача перерахувати та сплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, за термін з 1999 року по 2008 рік, у відповідності Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», стягнення з відповідача недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у сумі 14218 грн. 85 коп., та поновлення строку на звернення до суду, такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 17, 18, 99-100, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Закону України „Про державний бюджет України на 2003 рік", „Про державний бюджет України на 2004 рік", „Про державний бюджет України на 2005 рік", „Про державний бюджет України на 2006 рік", Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік", Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", суд
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новопсковської районної адміністрації Луганської області про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення недоотриманої суми щорічної разової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій у сумі 14218 грн. 85 коп., поновлення пропущеного строку для звернення до суду, відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо її не було подано, а в разі подачі заяви про апеляційне оскарження - після закінчення двадцятиденного строку, встановленого для подачі апеляційної скарги, якщо така не була подана.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку у десятиденний строк до Донецького апеляційного адміністративного суду через Новопсковський районний суд Луганської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.
Суддя: