Справа № 815/7490/16
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/7490/16

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Джабурія О.В.

суддів Вербицької Н.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення рішення № 42135-13 від 19.07.2016 року,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 (далі за текстом позивач, ОСОБА_2В.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (далі за текстом відповідач, Ізмаїльська ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області) в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 42135-13 від 19.07.2016 року на суму податкового зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 є власником автомобіля марки Volkswagen Touareg, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, обєм двигуна 2967 см.куб., дата першої реєстрації 03.09.2014 року. Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області було винесене податкове повідомлення-рішення від 19.07.2016 року № 42135/13, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб на 25000,00 грн. Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням відповідача від 19.07.2016 року № 42135-13, вважаючи його протиправним та таким, що належить до скасування, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області від 19.07.2016 року № 42135-13. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області () на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) суму сплаченого судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

На вказану постанову суду Ізмаїльська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно п. 2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, проте про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля марки Volkswagen Touareg, 2014 року випуску, об'ємом двигуна 2967 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 02.12.2014 року, дата першої реєстрації 03.09.2014 року.

Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення №42135-13 19.07.2016 року, яким визначено ОСОБА_2 суму податкового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000,00 грн.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Базою оподаткування відповідно до підпункту 267.3.1 є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Підпунктом 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Згідно з п. 267.4 ст. 274 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Порядок визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 року № 403, встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів з метою визначення доходу від їх продажу (обміну) для цілей обкладення податком на доходи фізичних осіб.

Згідно до п.2 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 року № 403, середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля-продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.

Згідно з п. 3 зазначеного Порядку середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Відповідно до п.13 вказаного Порядку середньоринкова вартість транспортних засобів розраховується щокварталу Мінекономрозвитку для кожної марки та моделі транспортних засобів з урахуванням року випуску та пробігу, оприлюднюється до 10 числа наступного місяця в установленому Мінекономрозвитку порядку на офіційному веб-сайті Міністерства для вільного доступу та зберігається протягом 1095 днів з дня її оприлюднення.

Під час розгляду справи суд встановив, що станом на 19.07.2016 року ціна нового транспортного засобу Volkswagen Touareg, 2014 року випуску, об'ємом двигуна 2967 куб. см. в Україні становила 1 681 371,69 грн.

Колегією суддів встановлено, що станом на 19.07.2016 року середньоринкова вартість автомобіля позивача складала 844 889,27 грн.

Згідно з ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата становить 1378,00 грн.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, що дорівнює 1 033 500,00 грн.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні законні підстави для визначення позивачу суми податкового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн.

Крім того, податкове повідомлення-рішення відповідача № 42135-13 про визначення позивачу суми податкового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000,00 грн. було винесене лише 19.07.2016 року, тоді як воно відповідно до п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України надсилається (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення відповідача від 19.07.2016 року № 42135-13 про визначення позивачеві суми податкового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000,00 грн. підлягає скасуванню.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат.

Згідно до вимог ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення.

01 вересня 2015 року набрали законної сили зміни до Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких за подачу апеляційної скарги на постанову судовий збір сплачується в розмірі 110% ставки, що підлягала сплаті при подачі адміністративного позову.

Під час подання адміністративного позову ставка судового збору складала 551, 20 грн.

Оскільки ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року апелянту відстрочена сплата судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року до ухвалення судового рішення у справі, а за результатами її розгляду апеляційна скарга залишена без задоволення, судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 606, 32 грн. (110% х 551,20 грн. = 606, 32 грн.) підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року без змін.

Стягнути з Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області на користь Державної судової адміністрації України на рахунок №0001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО: 820019, , судовий збір в розмірі 606 (шістсот шість) грн. 32 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: А.В.Крусян