Справа № 820/1319/17
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

11 квітня 2017 р. Справа №820/1319/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - Березко О.І.,

представника відповідача - Босенка К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Харківської міської ради до Державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Малахової Галини Іванівни, третя особа - ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Харківська міська рада, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Малахової Галини Іванівни, третя особа ОСОБА_5, в якому з урахуванням уточнених (зменшених) позовних вимог (а.с. 27 - 33), просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Державного реєстратора приватного нотаріуса Малахової Галини Іванівни Харківський міський нотаріальний округ, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 28750602 від 15.03.2016 року 20:20:38 щодо об'єкта нерухомого майна: квартира загальна площа 40,5 кв.м., житлова площа 14,6 кв.м., що розташована у АДРЕСА_1 реєстраційний номер 01, яка була зареєстрована на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05.02.2016 року по справі №642/10125/15-ц.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 05.02.2016 року по справі № 642/10125/15-ц визнано за ОСОБА_5 право власності на самочинно реконструйовану квартиру № 67А, загальною площею 40,4 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1. Як зазначено позивачем, при розгляді вказаної справи, Ленінським судом встановлено факт виконання позивачем (ОСОБА_6) будівельних робіт (робіт з реконструкції) без відповідного документа, що надає право на виконання будівельних робіт та не введення зазначеного об'єкта в експлуатацію. Окрім того, в рішенні зазначено про виконання ОСОБА_6 будівельних робіт з реконструкцією нежитлових приміщень холу гуртожитку у АДРЕСА_1 шляхом переобладнання та включення до складу ізольованої квартири № 67-А.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 78854429 від 25.01.2017 року, право власності на квартиру № 67-А загальною площею 40,4 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 05.02.2016 року по справі № 642/10125/15-ц. Підставою для внесення такого запису зазначено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора приватного нотаріуса Малахової Галини Іванівни Харківського міського нотаріального округу (з відкриттям розділу прав власності), індексний номер: 28750602 від 15.03.2016 року.

Харківська міська рада не погоджується з оскаржуваним рішенням приватного нотаріуса, оскільки у відповідності до діючих норм та положень Цивільного кодексу України, Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 року, передумовою для державної реєстрації права власності на самочинно реконструйоване майно (його визнання в судовому порядку та подальшої державної реєстрації) є введення (прийняття) відповідного об'єкта нерухомого майна в експлуатацію в установленому законодавством порядку уповноваженим на то органом - Інспекцією державного архітектурного контролю.

За таких підстав, представник позивача вважає, що рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на об'єкт будівництва, який не було введено в експлуатацію у встановленому законом порядку порушує вимоги ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», ст. 331 ЦК України, ст. 26, 39, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та є таким, що призводить до дезорганізації діяльності та виконання наданих законом повноважень органу Державного архітектурно-будівельного контролю - Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи та вимоги заявленого позову, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у письмових запереченнях на адміністративний позов, в обґрунтування яких зазначив, що при державній реєстрації за ОСОБА_5 права власності на квартиру № 67-А загальною площею 40,4 кв.м. (адреса: АДРЕСА_1) на підставі рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 05.02.2016 року по справі № 642/10125/15-ц, відповідач виходив з того, що резолютивна частина вказаного судового рішення носить обов'язковий характер шляхом визнання права власності за певною особою (третя особа) на зазначене нерухоме майно (квартира), не містить жодних посилань на самочинне будівництво та необхідність прийняття такого нерухомого майна в експлуатацію.

Зазначив, що до компетенції державного реєстратора не віднесено законодавством та не покладено обов'язку здійснення дій щодо тлумачення змісту судових рішень, встановлення фактичних обставин справи, в якій винесене судове рішення, що набрало законної сили, а тому діяв в межах та у спосіб, передбачений положеннями законодавства, та провив суд відмовити в задоволенні вимог адміністративного позову.

Окрім того, вважає, що у Харківської міської ради відсутні правові підстави для подання даного адміністративного позову, оскільки на думку відповідача, жодним нормативно - правовим актом не передбачено право органу місцевого самоврядування, як суб'єкта владних повноважень, звертатись до суду з позовом про скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно про реєстрацію об'єкта нерухомого майна.

В судовому засіданні представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Третя особа - ОСОБА_5, у судове засідання, призначене на 11.04.2017 року, не з'явився, свого уповноваженого представника також не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином у відповідності до вимог чинного законодавства, причини неявки до суду не повідомив. Клопотань, заяв про перенесення розгляду справи чи письмових заперечень проти задоволення вимог адміністративного позову до канцелярії суду не надав.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, врахувавши заперечення відповідача проти задоволення вимог адміністративного позову, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Як підтверджено матеріалами адміністративної справи, рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 05.02.2016 року по справі №642/10125/15-ц визнано за ОСОБА_5 право власності на самочинно реконструйовану квартиру №67А, загальною площею 40,4 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17 - 18).

Вказане судове рішення набрало законної сили 16.02.2016 року.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №78854429 від 25.01.2017 року, право власності на квартиру № 67-А загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м., що розташована у АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05.02.2016 року по справі №642/10125/16-ц.

Підставою внесення запису зазначено "рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора приватного нотаріуса Малахової Галини Іванівни, Харківський міський нотаріальний округ (з відкриттям розділу прав власності), індексний номер: 28750602 від 15.03.2016 року приватного нотаріусу Малахової Г.І. Харківського міського нотаріального округу, Харківська область" (а.с. 15 - 16, 19 - 20).

Не погоджуючись із позицією Державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Малахової Галини Іванівни, вважаючи рішення Державного реєстратора приватного нотаріуса Малахової Галини Іванівни Харківського міського нотаріального округу про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 28750602 від 15.03.2016 року 20:20:38 щодо об'єкта нерухомого майна таким, таким, що прийнято всупереч нормам діючого законодавства, та таким що підлягає скасуванню, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно положень ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року за №1952-IV (в редакції від 01.01.2016 р., чинній на момент винесення приватним нотаріусом оскаржуваного рішення), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 3 вказаного вище Закону, загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону №1952-IV, Державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Частиною 2 ст. 5 Закону №1952-ІV, встановлено, що якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Згідно вимог ч. 1 ст. 11 вказаного Закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 вказаного Закону, серед іншого, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

У відповідності до положень ч.1 та 2 ст. 18 Закону №1952-ІV, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначаються Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127.

Відповідно до пункту 6 вказаного Порядку № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Згідно положень п. 40 вказаного вище Порядку, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 28 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Пунктом 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна подається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (крім випадків державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 р.).

Згідно ч. 4 ст. 18 Закону №1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Виходячи з положень вказаних норм Закону та Порядку, на державного реєстратора при розгляді заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно покладено обов'язок щодо встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам чинного законодавства.

Відповідно до положень п. 9 ст. 27 вказаного вище Закону, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться серед іншого, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Законодавцем визначено, що одним із правовстановлюючих документів, на підставі якого державним реєстратором проводиться державна реєстрація прав власності на нерухоме майно, є відповідне рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке набрало законної сили.

Як свідчать матеріали адміністративної справи та в судовому засіданні не заперечувалось представником відповідача, третьою особою - ОСОБА_5 разом із відповідною заявою про реєстрацію права власності, надано копію рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05.02.16 р. по справі №642/10125/15-ц, відповідно до якого за ОСОБА_5 визнано право власності квартиру на квартиру № 67А, загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м., розташовану у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 17 - 18).

В описовій частині вказаного рішення судом зазначається, що ОСОБА_6 після проведення обладнання було отримано технічний висновок про стан будівельних конструкцій ізольованої однокімнатної квартири відповідно поверху після переобладнання та перепланування з нежитлового приміщення, розташованого у АДРЕСА_1 та визначення можливості подальшої експлуатації, в розділі 5 якого зазначено що будівельні конструкції відповідають вимогам ДБН України та можуть експлуатуватися за призначенням (а.с. 17).

Як свідчать матеріали справи, 10.03.2016 року ТОВ "Харківське міське інвентарбюро" було виготовлено та видано Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 (Інвентаризаційна справа № 205305), власником якої є ОСОБА_6 (МН 130566).

Тобто, зі змісту вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_5 виконано будівельні роботи з реконструкцію - нежитлові приміщення холу гуртожитку у будинку АДРЕСА_1 було переобладнано та включено до складу ізольованої квартири № 67-А.

Таким чином, у судовому порядку встановлений факт здійснення самочинного будівництва та не введення об'єкта в експлуатацію.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так згідно положень ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як випливає зі змісту положень статті 331 Цивільного кодексу України, що у випадку наявності певних обставин для набуття права власності на нову річ, заінтересована в цьому особа, повинна дотримуватися передбачених законом умов. Це свідчить про встановлення Цивільним кодексом України спеціального режиму правового регулювання відносин у сфері набуття права власності на новостворене нерухоме майно.

Тобто, визнання права власності на об'єкт нерухомого майна за рішенням суду не є в законодавчому розумінні єдиною та достатньою правовою підставою для проведення державним реєстратором проводиться державної реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва здійснюється уповноваженими органами з у порядку встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461.

Згідно положень ч.1 та 2 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до IV і V категорій складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Форма акта готовності об'єкта до експлуатації, форма сертифіката, порядок його видачі, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом Міністрів України. Акт готовності об'єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об'єкт застрахований).

Частиною 8 статті 39 вказаного Закону передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Згідно положень п.3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 р. № 750), прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація). Прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до IV і V категорії складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката.

Згідно пункту 10 вказаного вище Порядку, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта.

Технічне обстеження проводиться суб'єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України "Про архітектурну діяльність" одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат.

Тобто, якщо на самочинно збудований об'єкт визнано права власності за рішенням суду, такий об'єкт повинен бути прийнятий в експлуатацію згідно з вказаним Порядком після проведення відповідними особами технічного обстеження такого об'єкта та встановлення можливості його надійної та безпечної експлуатації.

Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» визначено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», виконання будівельних робіт дозволяється після реєстрації повідомлення або декларації про початок виконання будівельних робіт чи видачі Інспекцією дозволу на виконання будівельних робіт.

Матеріалами справи підтверджено, що листом Інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 09.03.2017 року № 589/0/250-17 повідомлено начальника відділу правового забезпечення Департаменту територіального контролю ХМР, що в Єдиному реєстрі отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, повернених декларацій та відмов у видачі таких дозволів і сертифікатів відсутня інформація щодо зареєстрованих документів по об'єкту квартира № 67-А загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м., що розташована у АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Тобто, ОСОБА_6 не звертався до відповідних державних органів з вимогою проведення відповідних дій та введення в експлуатацію самочинно збудованого об'єкту (квартира № 67-А загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м., що розташована у АДРЕСА_1 перш ніж визнано права власності на такий обєкт.

Слід також зазначити, що вказана інформація не була спростована представником відповідача та третьою особою та не надано відповідних документів.

Відповідно до частини п'ятої статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів;

6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

З наведених норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вбачається, що проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок включає в себе декілька передбачених законодавством етапів, з яких етап прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів в установленому законодавством порядку передує етапу реєстрації права власності на об'єкт містобудування.

Суд зазначає, що наявність рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 05.02.2016 року по справі №642/10125/15-ц визнано за ОСОБА_5 право власності на самочинно реконструйовану квартиру №67А, загальною площею 40,4 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1. не виключає передбачений законом обов'язок щодо прийняття цього об'єкта нерухомого майна в експлуатацію, та не є виключною підставою для реєстрації приватним нотаріусом права власності.

В судовому засіданні представник відповідача не зміг надати жодних обґрунтованих пояснень з цього приводу.

Як вже зазначалося судом раніше, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону (ч. 2 ст. 5 Закону №1952-ІV).

Суд зазначає, що приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 28750602 від 15.03.2016 року 20:20:38 щодо об'єкта нерухомого майна: квартира загальна площа 40,5 кв.м., житлова площа 14,6 кв.м., що розташована у АДРЕСА_1 реєстраційний номер 01, яка була зареєстрована на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05.02.2016р. по справі №642/10125/15-ц, Державний реєстратор приватний нотаріус Малахова Галина Іванівна, не встановив відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а саме документального підтвердження введення об'єкта до експлуатації, як того вимагає чинне законодавство та передчасно зареєстрував право власності на зазначений об'єкт будівництва.

Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону №1952-ІV, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно п.2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у п.2.3 цього розділу.

З приводу твердження відповідача про відсутність правових підстав звернення Харківською міською радою з даним адміністративним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність», для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється, зокрема, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Згідно з положеннями ст. 13 Закону України «Про архітектурну діяльність», до уповноважених органів містобудування та архітектури належать, в тому числі і органи місцевого самоврядування, які здійснюють свою діяльність у сфері містобудування та архітектури відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно Положення про Департамент територіального контролю Харківської міської ради, затвердженого рішенням Харківської міської ради №7/15 від 20.11.2015 року, Департамент відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за додержанням вимог земельного та містобудівного законодавства України.

Департамент територіального контролю Харківської міської ради є виконавчим органом Харківської міської ради, входить до складу Апарату Харківської міської ради та виконавчого комітету. До складу Департаменту входять відділи, сектори та Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно з положеннями Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Положенням про Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, затвердженим рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015 р. № 7/15, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради є самостійним виконавчим органом, який утворюється Харківською міською радою та діє на правах відділу. Метою Інспекції є забезпечення додержання на території міста Харкова містобудівного законодавства України та запобігання його порушенням, основними завданнями Інспекції є здійснення відповідно до закону державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій.

Так, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради приймає в експлуатацію закінчені будівництвом об'єкти (видає сертифікати, реєструє декларації про готовність об'єкта до експлуатації та повертає такі декларації на доопрацювання для усунення виявлених недоліків). Здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації щодо об'єктів, розташованих у межах міста Харкова.

Таким чином, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради є єдиним органом державної влади, уповноваженим на встановлення факту готовності об'єкту до експлуатації та на прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єкти, що спростовує твердження представника відповідача в цій частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що доводи відповідача в наданих до суду письмових запереченнях про правомірність та відповідність змісту оскаржуваного позивачем рішення про державну реєстрацію прав на об'єкт нерухомого майна, є безпідставними, оскільки спростовуються наявними в повному обсязі і відповідності до вимог чинного законодавства України документами.

Відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, матеріали справи не містять будь - яких належних доказів законності виданого відповідачем оскаржуваного позивачем - Харківською міською радою, рішення про державну реєстрацію прав на об'єкт нерухомого майна.

Згідно з вимогами частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких підстав, рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на об'єкт будівництва, який не було введено в експлуатацію у встановленому законом порядку, є незаконним та таким, що прийняте в порушення вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню у судовому порядку.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Харківської міської ради до Державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Малахової Галини Іванівни, третя особа - ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Державного реєстратора приватного нотаріуса Малахової Галини Іванівни Харківський міський нотаріальний округ, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 28750602 від 15.03.2016 року 20:20:38 щодо об'єкта нерухомого майна: квартира загальна площа 40,5 кв.м., житлова площа 14,6 кв.м., що розташована у АДРЕСА_1 реєстраційний номер 01, яка була зареєстрована на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05.02.2016р. по справі №642/10125/15-ц.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2017 року.

Суддя Полях Н.А.