Справа № 485/207/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 485/207/17

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Кішковська З.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання протиправними дії та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату недоплаченої щорічної разової допомоги до 5-ого травня, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління соціального захисту населення Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області (далі - Управління соціального захисту населення), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо недоплати щорічної одноразової грошової допомоги до 5-ого травня, у розмірі, встановленого статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік;

- зобов'язати здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити 4 730 грн. недоплаченої вказаної щорічної одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що, всупереч вимог статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551), відповідачем виплачена щорічна одноразова грошова допомога до 5-ого травня у розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України, що порушує його право на належний соціальний захист.

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 лютого 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову - про задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження, у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.197 КАС України, у зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке прийняте в порядку скороченого провадження.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії УБД № 031033 від 06 січня 2016 року та має право на пільги, встановлені Законом № 3551, зокрема, на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5-ого травня.

Відповідачем у 2016 році виплачена ОСОБА_1 вказана допомога у розмірі 920 грн.

18 січня 2017 року позивач, не погоджуючись із розміром допомоги, звернувся до Управління соціального захисту населення із заявою про доплату відповідної суми коштів, відповідно до Закону № 3551.

Управління соціального захисту населення листом від 01 лютого 2017 року повідомило позивача, що виплата вказаної допомоги проведена у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року за № 141 «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що Кабінету Міністрів України на законодавчому рівні надано повноваження, відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», визначати розмір щорічної разової грошової допомоги, що виплачується до 5-го травня.

Беручи до уваги, що відповідач, виплачуючи відповідну суму допомоги, керувався підзаконним нормативно - правовим актом Кабінету Міністрів України його дії, на думку суду першої інстанції, є правомірними.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції, яка викладена у судовому рішенні, відповідає вимогам ст.159 КАС України, виходячи з наступного.

Вид щорічної разової грошової допомоги та її розмір був встановлений Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року №367-XIV.

Даним Законом для учасників бойових дій щорічну разову грошову допомогу було визначено у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Однак, Законом України від 28 грудня 2014 року №79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01 січня 2015 року, розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Тобто, із набуттям чинності Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VIII Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня, встановленого статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлює наступне: «…у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), учасникам бойових дій у розмірі 920 грн.

Апелянт, стверджуючи про те, що розмір щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня повинен становити п'ять мінімальних пенсій за віком помилково керується статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції, яка не діє з січня 2015 року.

Конституційний Суд України, розглядаючи звернення щодо відповідності нормам Конституції України, наділення Кабінету Міністрів України повноваженнями встановлювати розміри соціальних виплат, виходячи з можливості їх бюджетного фінансування, у своєму рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень.

При цьому, як зазначено у рішенні, Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно із частиною 1 статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що зміна вищенаведеного законодавства призвела до звуження змісту і обсягу його конституційних прав.

Утім, в рішенні Європейського суду з прав людини «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, а передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними.

Європейський суд з прав людини зазначає, що механізм реалізації соціально - економічних прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Таким чином, виплачуючи позивачу в 2016 році допомогу до 5 травня в розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», відповідач діяв у межах повноважень та у відповідності до законів та Конституції України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки усі обставини, що входять до предмета доказування, встановлені судом на підставі повного та всебічного дослідження наявних у справі доказів, які відповідають ознакам належності та допустимості, цим обставинам надана правильна юридична оцінка.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Отже, у зв'язку з оскарженням рішення суду першої інстанції, яке прийняте у скороченому провадженні, дана постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання протиправними дії та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату недоплаченої щорічної разової допомоги до 5-ого травня - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова