Справа № 191/476/17(2-а/191/74/17)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2017 рокусправа № 191/476/17(2-а/191/74/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Мельника В.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Синельниківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Синельниківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про перерахунок довічного грошового утримання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, згідно з яким просив:

- визнати протиправними дії Синельниківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 довічного грошового утримання;

- зобовязати Синельниківське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок довічного грошового утримання судді з 01 грудня 2016 року, виходячи з розміру заробітної плати діючого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області станом на 01 грудня 2016 року в розмірі 27200 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на протиправність відмови у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання.

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Синельниківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання;

Зобовязано Синельниківське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді з 01 грудня 2016 року, відповідно до розміру заробітної плати працюючого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області згідно з довідкою Територіального управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області №Б-с-2093 від 02 грудня 2016 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постанова суду мотивована наявністю у позивача права на перерахунок його довічного грошового утримання відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року у редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд від 12.12.2015 року та рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у справі № 1-8/2016, у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач перебуває на обліку в Синельниківському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримує щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 86% від заробітної плати працюючого судді, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Позивач 05.12.2016 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.12.2016 року враховуючи довідку про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.7-8).

Згідно з зазначеної довідкою № Б-с-2093 від 02.12.2016 року ТУ ДСА в Дніпропетровській області, заробітна плата позивача, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, станом на 01.12.2016 року становить 27200 грн. (а.с. 8).

Проте, листом відповідача № М-18/02/09 від 27.січня.2017 року позивачу відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 грудня 2016 року, з огляду на те, що такий перерахунок проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність відмови відповідача в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача з 01 грудня 2016 року та наявності у позивача права на його перерахунок відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року у редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд від 12.12.2015 року та рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у справі № 1-8/2016.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Статтею 19 ОСОБА_2 України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 8 ОСОБА_2 України в Україні діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Статтею 46 ОСОБА_2 України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів, (в редакції на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання) суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

Частиною третьою статті 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 р. (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частини 4 статті 142 Закону України Про судоустрій та статус суддів від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Дія положень частини 4 статті 142 Закону України Про судоустрій та статус суддів від 02.06.2016 року по суті та змісту повинна бути застосована до спірних відносин позивача, до його права на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у процентному відношенні до грошового утримання суддів, працюючих на відповідних посадах на сьогодення.

Згідно з вимогами статті 64 ОСОБА_2 України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_2 України.

За приписами статей 21, 22 ОСОБА_2 України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 126 ОСОБА_2 України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується ОСОБА_2 і законами України.

Досліджуючи правове поняття "щомісячне довічне грошове утримання судді", Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011, вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов'язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказує про неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Виходячи з наведеного, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

При цьому положення ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не містить застережень щодо перерахунку пенсії з 01 числа місяця , наступного за місяцем, в якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, а отже, такі посилання є необґрунтованими.

Отже враховуючи зазначене, а також те, що згідно з довідкою № Б-с-2093 від 02.12.2016 року ТУ ДСА в Дніпропетровській області, заробітна плата позивача, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, станом на 01.12.2016 року збільшилась і становить 27200 грн., суд першої інстанції зробив вірний висновок щодо протиправності відмови у проведенні перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Синельниківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області залишити без задоволення

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова