Справа № 814/1786/16
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1786/16

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Бойка А.В.

за участю секретаря : Богданової С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новобузького відділення Баштанської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2016 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1О.) звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом та просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 453-17 і № 454-17 від 02 липня 2016 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржені податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими та до них не додано розрахунок податкового зобовязання.

За наслідками розгляду зазначеної справи ОСОБА_2 окружним адміністративним судом 06 грудня 2016 року прийнято постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що розмір орендної плати за 2015 рік податковим органом розраховано у відповідності до нормативної грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнта індексації, тобто у відповідності до вимог Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що зміна розміру орендної плати за ПК України не тягне автоматичної зміни орендної плати та донарахування податкового зобов'язання. Позивач також вказує, що відповідачем не дотримано норм ст..58 ПК України та п.2.4 Порядку направлення органом державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1236 від 28.11.2012 року, якими передбачено, що до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підставі договорів оренди землі, укладених позивачем з Новобузькою районною державною адміністрацією 02.11.2007 р. і 07.05.2008 р., позивач отримав у строкове платне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 258,78 га і 10,3 га. Розмір орендної плати визначений умовами договорів і розрахований в залежності від нормативної грошової оцінки землі. Крім того, у п. 10 договорів оренди передбачено можливість збільшення орендної плати з урахуванням індексів інфляції, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів.

20.04.2016 р. відповідач надіслав позивачу податкові повідомлення-рішення № 6517877 на суму 29225,77 грн. і № 6517874 на суму 669,03 грн., якими визначив розмір орендної плати за 2015 р. (а. с. 9-10).

Позивач оскаржив зазначені податкові повідомлення-рішення до Головного управління ДФС у Миколаївській області (а. с. 11-12).

Рішенням Головного управління ДФС у Миколаївській області від 01.07.2016 р. податкові повідомлення-рішення від 20.04.2016 р. № 6517877 і № 6517874 скасовано в звязку з невказанням податкового періоду, за який визначено суму податкового зобовязання, та відсутністю печатки, а відповідачу доручено прийняти податкові повідомлення-рішення про сплату податкового зобовязання з орендної плати у відповідності до вимог чинного законодавства (а. с. 16-20).

02.07.2016 р. відповідач, з урахуванням висновків Головного управління ДФС у Миколаївській області, надіслав позивачу податкові повідомлення-рішення № 453-17 на суму 669,03 грн. і № 454-17 на суму 29225,77 грн., якими визначив суму податкового зобовязання з орендної плати за 2015 р. (а. с. 23-24).

Скарги позивача на вказані вище податкові повідомлення-рішення Головне управління ДФС у Миколаївській області та Державна фіскальна служба України залишили без розгляду (а. с. 25-34).

Визначення грошового зобов'язання з орендної плати за землю за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням обґрунтовано тим, що позивач має сплачувати орендну плату у розмірі, не нижчому за встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України , у зв'язку з чим розмір орендної плати не може бути меншим трикратного розміру земельного податку,- 3% нормативної грошової оцінки.

Дослідивши названі обставини та доводи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до статті 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті ПК України, плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Згідно ст.. 271 зазначеного кодексу базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно п.п. 288.1-288.5 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Згідно п. 286-1-286.3 ст. 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до абз.1 п.286.5 ст. 286 р.ХІІІ Кодексу, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному ст..58 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 розділу ІІ ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зокрема, у разі якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, є контролюючий орган.

Пунктом 58.1 ст.58 р.ІІ ПК України встановлено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до ст.54 цього кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Оскільки плата за землю у формі орендної плати за землі комунальної та державної власності, є складовою податку на майно, розмір орендної плати за вказані ділянки є нормативно-регульованою ціною із визначеними мінімальною та максимальною межами. Тому, починаючи з 01.01.2011, на адміністрування орендної плати та відносини, що виникають при оренді земельної ділянки комунальної та державної власності, поширюються приписи Податкового кодексу України з усіма правилами обрахування орендної плати та наслідками недотримання порядку нарахування та справляння даного обов'язкового платежу.

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХІІ Податкового кодексу України; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12% нормативної грошової оцінки.

Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним в договорі.

Апеляційний суд звертає увагу, що не зважаючи на ту обставину, що розмір орендної плати за землю є однією з умов договору оренди землі, орендна плата є сферою регулювання податкового законодавства. Сплата обов'язкових платежів, до яких віднесено і плату за землю не може залежати від умов договору. Засади такого регулювання також містяться в статті 67 Конституції України, відповідно до якої кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Отже, оскільки збільшення мінімального розміру орендної плати за землю відбулося не у зв'язку з волевиявленням сторін договору, а у зв'язку із визначенням ставки податку відповідно до закону, то необхідність сплати за оренду землі у новому розмірі виникла у позивача незалежно від внесення змін до договору оренди землі.

Таким чином, з набранням чинності ПК України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

Отже, апеляційний суд не погоджується з твердженнями апеляційної скарги позивача про те, що зміни податкового законодавства не можуть нести за собою зміни розміру орендної плати за землю, оскільки це суперечить вимогам пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України.

Щодо посилань апеляційної скарги на відсутність розрахунку грошового зобов'язання слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

В той же час, відсутність такого розрахунку при направленні позивачу податкового повідомлення-рішення, не змінює суму податкового зобов'язання та не звільняє позивача від обов'язку сплати орендної плати за землю у відповідності до норм Податкового кодексу України, у зв'язку з чим посилання позивача на те, що до податкового повідомлення-рішення не було надано розрахунку податкового зобов'язання, суд вважає необґрунтованими.

До того ж в матеріалах справи наявний детальний розрахунок спірних грошових зобов'язань, наданий відповідачем ОСОБА_2 окружному адміністративному суду (а.с.73-74)

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 198, 200, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новобузького відділення Баштанської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили після проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач: ОСОБА_3

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: А.В. Бойко