Справа № 227/4984/16-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мацишин Л.С.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2017 року справа №227/4984/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Гаврищук Т.Г., Ястребової Л.В.,

секретар судового засідання Терзі Д.А.,

за участю представника позивача Прокопчука Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Добропільської міської ради на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2017 року по адміністративній справі №227/4984/16-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» до управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, стягнення компенсації середнього заробітку працівників, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив визнати протиправною бездіяльність УСЗН Добропільської міської ради щодо невиплати позивачу компенсації у розмірі 33499,79 грн. нарахованого та виплаченого середнього заробітку працівникам, призваним на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятим на військову службу за контрактом за період з червня 2015 року по грудень 2015 року;

- стягнути з відповідача компенсацію середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятим на військову службу за контрактом у загальному розмірі 33499,79 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що за період з червня 2015 року по грудень 2015 року з товариства було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації 4 працівника.

Позивач на виконання вимог ч. 3 ст.119 Кодексу законів про працю України виплатив цим працівникам заробіток за період з червня 2015 року по грудень 2015 року.

Для отримання компенсації цих витрат з бюджету у строки, встановлені Порядком №105 подав до відповідача звіти за зазначений період.

Проте управління відмовилось виплачувати компенсацію, мотивуючи відмову відсутністю такої компенсації в бюджетній програмі на 2016 рік.

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність УСЗН Добропільської міської ради щодо невиплати компенсації у розмірі 33499,79 грн. ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» нарахованого та виплаченого середнього заробітку працівникам, призваним на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятим на військову службу за контрактом за період з червня 2015 року по грудень 2015 року.

Стягнуто з УСЗН Добропільської міської ради на користь позивача компенсацію середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятим на військову службу за контрактом у загальному розмірі 33499,79 грн.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що в управлінні відсутні кошторис та паспорт бюджетних програм, згідно яких здійснюється виплата компенсації за постановою КМУ №105. Оскільки будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються тільки за наявності бюджетного призначення, відсутні підстави вважати, що управління допустило протиправну бездіяльність, не відшкодовуючи компенсацію товариству.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановила наступне.

Як вбачається зі звітів ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», наданих до УСЗН Добропільської міської ради в січні та лютому 2016 року, фактичні витрати позивача на виплату компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період або прийнятим на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом з червня 2015 року по грудень 2015 року становлять 33499,79 грн (а.с.13-28)

Зазначена сума виплачена працівникам ВСП «ШУ «Білозерське ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», призваним на строкову військову службу як середній заробіток за період з червня 2015 року по грудень 2015 року.

В липні 2016 року позивач звернувся до відповідача з листами №1/526 та №1/527 від 15.07.2016 року щодо компенсації виплат середнього заробітку працівникам, призваним на строкову військову службу за період з червня 2015 року по грудень 2015 року відповідно до поданих звітів в січні та лютому 2016 року.

Листами від 25.07.2016 року УСЗН Добропільської міської ради повідомив про неможливість відшкодування зазначених витрат в зв`язку з внесенням змін до ст.119 Кодексу законів про працю України, якими скасовано бюджетну компенсацію роботодавцям на виплату середнього заробітку. Також зазначив, що ЗУ «Про Державний бюджет на 2016 рік» не встановлено бюджетну програму на виплату такої компенсації у 2016 році (а.с.15-18).

Частина 3 статті 119 Кодексу законів про працю України в редакції, чинній на час виплати товариством працівникам компенсації середнього заробітку передбачала, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.119 Кодексу законів про працю України в редакції від 06.12.2015 року, (чинній на час подання звітів позивачем в січні та лютому 2016 року), з 01.01.2016 року за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Таким чином, з 01.01.2016 року із закону вилучено норму, яка передбачала компенсацію підприємству з бюджету виплаченого працівникам середнього заробітку.

Проте, як вбачається з матеріалів справи (звітів) та не заперечується відповідачем, компенсація працівникам була виплачена позивачем у період з червня 2015 року по грудень 2015 року, тобто під час дії норми ч.3 ст.119 Кодексу законів про працю України, яка передбачала компенсацію підприємствам з бюджету виплаченого працівнику середнього заробітку.

Зміни до ч.3 ст.119 Кодексу законів про працю України, згідно яких скасовано компенсаційні виплати, набули чинності лише з 01 січня 2016 року, тому на правовідносини щодо компенсації заробітної плати за період з червня 2015 року по грудень 2015 року не розповсюджуються.

З метою визначення механізму виплати компенсації, Кабінетом Міністрів України постановою від 04 березня 2015 року № 105 затверджено Порядок виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 105).

На підставі п.1 Порядку №105 цей Порядок визначає механізм виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом (далі - працівники), за рахунок і в межах асигнувань, передбачених у державному бюджеті за програмою 2501350 "Компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом" (далі - бюджетні кошти).

Між тим, пунктом 4 Порядку №105 також визначено, що для отримання компенсації з бюджету середнього заробітку підприємства, установи та організації подають щомісяця до 15 числа органові соціального захисту населення звіти про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за формою згідно з додатком 1, погоджені районним (міським) військовим комісаріатом або військовою частиною, що здійснювали призов працівників на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби, для подання до 19 числа структурному підрозділу соціального захисту населення копій зазначених звітів, а також зведеного звіту про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за формою згідно з додатком 2.

Структурні підрозділи соціального захисту населення щомісяця до 23 числа подають відомості про загальний обсяг фактичних витрат на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам згідно з додатком 3 Мінсоцполітики для спрямування їм бюджетних коштів, що спрямовуються органам соціального захисту населення для перерахування підприємствам, установам, організаціям.

Відповідно до п. 6 Порядку №105 виплата компенсації проводиться підприємствами, установами, організаціями у строки, визначені статтею 115 Кодексу законів про працю України, яка визначає, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Крім цього, дія Порядку №105 поширюється на громадян України, які починаючи з:

18 березня 2014 р. були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період;

8 лютого 2015 р. були прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану;

11 червня 2015 р. були призвані на строкову військову службу, а також призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом.

В Державному бюджеті на 2016 рік дійсно не передбачено бюджетної програми 2501350.

Однак суд апеляційної інстанції зазначає, що Порядок №105 є лише підзаконним нормативно-правовим актом, прийнятим відповідно до частини третьої статті 119 КЗпП України, при цьому жодних застережень щодо періоду, за який мають здійснюватися відповідні виплати, Порядок №105 не містить.

При цьому судова колегія не приймає доводи апелянта, що в Державному бюджеті 2016 року відсутня програма 2501350 "Компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період", оскільки позивачем звіт подано за виплати, що мали місце в 2015 році, коли така компенсація була передбачена та бюджетна програма 2501350 діяла.

Пунктами 2, 3 Порядку №105 визначено, що головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики.

Бюджетні кошти спрямовуються підприємствам, установам, організаціям на компенсацію витрат на виплату середнього заробітку працівникам, які працювали на таких підприємствах, в установах, організаціях на час призову на військову службу, не більше одного року (далі - компенсація).

Тобто, саме Департамент та районні (міські) управління соціального захисту населення є розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня.

Крім того, згідно додатку №3 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» передбачено код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 2501350 компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийнятим на військову службу за контрактом за період з 2014 по 2015 року.

Судова колегія також не приймає заперечення апелянта, що звіти позивачем подано в січні та лютому 2016 року, коли норма ч.3 ст.119 Кодексу законів про працю України, яка передбачала компенсаційні виплати з бюджету, не діяла, - оскільки звіти були подані за період червень-грудень 2015 року, коли компенсаційні виплати повинні були бути відшкодовані підприємству на підставі діючої на той час норми ч.3 ст.119 Кодексу.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправну бездіяльність УСЗН Добропільстької міської ради щодо невиплати позивачу компенсаційних виплат та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача цих виплат.

Враховуючи викладене, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Добропільської міської ради на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2017 року по адміністративній справі №227/4984/16-а залишити без задоволення.

Постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2017 року по адміністративній справі №227/4984/16-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 11 квітня 2017 року.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

Л.В. Ястребова