Справа № 699/918/16-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 699/918/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Свитка С.Л. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

11 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області на постанову Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 15 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області (далі - Відповідач, Управління) про зобов'язання Відповідача відновити встановлений колишній розмір пенсії за рівні грудня 2013 року з подальшою її індексацією по рокам та зобов'язання Управління провести виплати недоданих сум пенсії з липня 2016 року.

Постановою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 15.03.2017 року позов задоволено частково - визнано протиправними дії Управління щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_2 та зобов'язано Відповідача повторно розглянути заяву Позивача від 01.12.2016 року про проведення перерахунку пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині даного судового рішення. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Відповідачем не було проведено належним чином перевірку підстав зменшення пенсії Позивача, останній був не вправі відмовляти ОСОБА_2 у перерахунку пенсії. Разом з тим, суд зазначив, що оскільки до виключних повноважень Управління належить вирішення питання про відновлення виплати пенсії у встановленому розмірі, належним способом захисту порушених прав Позивача є покладення на Відповідача обов'язку повторно розглянути заяву від 01.12.2016 року з урахуванням викладених у рішенні суду висновків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. При цьому звертає увагу на порушення судом норм матеріального права, вказуючи на безпідставне неврахування факту відсутності звернення Позивача до Відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а також неможливості проведення перевірки підстав зменшення її розміру у зв'язку з відсутністю в Управління матеріалів пенсійної справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, Позивачу у 1985 році встановлена ІІ група інвалідності як особі, прирівняній у правах до інвалідів війни. При цьому з 01.05.1985 року ОСОБА_2 було призначено пенсію по інвалідності Управлінням Пенсійного фонду України в м. Шахтарську та Шахтарському районі Донецької області.

З листопада 1999 року Позивачу встановлена ІІІ група інвалідності, а згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №402737 ОСОБА_2 встановлено ІІІ групу інвалідності з 01.03.2011 року безстроково у зв'язку з травмою, отриманою при виконанні обов'язків військової служби (а.с. 9).

Крім того, згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 09.06.2011 року (а.с. 10) Позивач є інвалідом ІІІ групи, який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні з 01.06.2016 року як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію за як інвалід армії ІІІ групи.

Згідно довідки Управління від 23.01.2017 року №366/02 (а.с. 20-21) розмір пенсії Позивача зменшився у травні 2013 року.

15.09.2016 року (вх. №1348/06) Позивач звернувся до Відповідача із заявою про перерахунок пенсії згідно п. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до якої додав, зокрема, копії посвідчення інваліда війни та довідки МСЕК (а.с. 6).

У зв'язку з тим, що вказана заява ОСОБА_2 не була розглянута, останній 01.12.2016 року (вх. №1846/06) звернувся до Управління із заявою (а.с. 5), в якій просив надати відповідь, як з липня 2016 року Відповідачем проводився перерахунок пенсії протягом 5 місяців.

Як встановлено судом першої інстанції з пояснень Позивача, на момент звернення до суду із вказаним позовом відповіді ні на заяву від 15.09.2016 року, ні на заяву від 01.12.2016 року Відповідачем надано не було.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 19, 22, 24, 46, 64 Конституції України, Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість відмови Управління у перерахунку пенсії Позивачу, оскільки не здійснення Відповідачем всіх необхідних дій з метою з'ясування причин та підстав зменшення розміру пенсії ОСОБА_2 не може вважатися належним розглядом заяви Позивача про перерахунок пенсії, наявні правові підстави для покладення на Управління обов'язку здійснити її повторний розгляд.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

До інвалідів війни належать також інваліди з числа, зокрема, осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов'язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами;

Згідно ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Загальний порядок призначення та перерахунку пенсій визначається положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Приписи ч. 5 ст. 45 Закону визначають, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

При цьому, згідно п. 4.3 затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1) не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов'язків) та завіряється печаткою управління.

З наведеного вбачається законодавче закріплення за Управлінням обов'язку не пізніше 10 днів з дня надходження документів про призначення (перерахунок) пенсії прийняти рішення про її призначення (перерахунок) або про відмову у такому призначенні (перерахунку) із направленням протягом 10 днів особі повідомлення про таке рішення із зазначенням причини відмови та порядку його оскарження.

Разом з тим, як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Відповідачем всупереч приписів ст. 45 Закону та п. 4.3 Порядку №22-1 не було розглянуто заяву Позивача про перерахунок пенсії у встановлений спосіб з посиланням на те, що в Управління відсутні оригінали пенсійної справи. При цьому судова колегія критично оцінює наявні у матеріалах справи листи Відповідача від 06.10.2016 року №5741/03 (а.с. 23) та від 22.12.2016 року №6736/02 (а.с. 22), в яких міститься повідомлення про необхідність звернення до Управління для електронної реєстрації заяви на проведення перерахунку пенсії, оскільки за своєю суттю вони не є прийнятими за наслідками розгляду заяв Позивача рішеннями. Крім того, доказів їх направлення у встановленому законодавством порядку ОСОБА_2 Управлінням не надано.

При цьому судовою колегією враховується, що Верховний Суд України у постановах від 18.03.2014 року у справі №21-11а14 та від 22.04.2014 року у справі №21-484а13 висловив правову позицію, згідно якої підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб'єкта владних повноважень, прийняте з цього питання. Оскільки останній не розглянув звернення про виплату у одноразової грошової допомоги та відповідного рішення не прийняв, то суд повинен був зобов'язати його розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення зазначеного питання.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, рішення за результатами розгляду заяви Позивача про перерахунок пенсії Відповідачем не приймалося, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність визнання протиправними дій Управління щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_2 та зобов'язання Відповідача повторно розглянути подану заяву.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що останній може підміняти орган, на який покладено вирішення питання перерахунку пенсії та втручатися в дискреційні повноваження Відповідача.

Зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді та ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень адміністративний суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, передбаченими ст. 2 КАС України.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою повного захисту прав, свобод та інтересів Позивача, необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Відповідача повторно розглянути заяву Позивача від 01.12.2016 року про проведення перерахунку пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині даного судового рішення.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що відповідно до п. 4.12 Порядку №22-1 при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п'яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

З матеріалів справи вбачається, що Відповідачем 01.03.2017 року складено адресований Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області лист №1320/03 (а.с. 56) з проханням допомоги у витребуванні оригіналу пенсійної справи ОСОБА_2

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312). Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Тобто, Державою Україна на нормативному рівні закріплено право особи на продовження отримання виплати пенсій після внутрішнього переміщення. При цьому застережень щодо неможливості продовження виплати пенсії у зв'язку з відсутністю оригіналу матеріалів пенсійної справи наведена постанова Уряду України не містить.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

За таких обставин, дії Управління щодо відмови у перерахунку пенсії Позивача є протиправними, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області - залишити без задоволення, а постанову Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 15 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області про зобов'язання вчинити дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.