Справа № 409/417/17
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Третяк О.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року справа №409/417/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_2, суддів Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області на постанову Білокуракинського районного суду Луганської області від 03 березня 2017 року у справі № 409/417/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці,-

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2017 року ОСОБА_4 (надалі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області (надалі відповідач, ОСОБА_3) про визнання дій відповідача

щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи із розрахунку доплати за вислугу років у розмірі 70% неправомірними та зобов'язання відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу, як судді у відставці щомісячне довічне грошове утримання згідно довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Луганській області № 259/17 вих. від 07.02.2017 року із заробітної плати 28800 грн., в тому числі: оклад 16000 грн., доплата за вислугу років 80% - 12800 грн. у розмірі 90% без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з 17 лютого 2017 року за вирахуванням виплачених сум грошового утримання (а.с. 2-7).

Постановою Білокуракинського районного суду від 03 березня 2017 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Білокуракинському районі Луганської області призначити, нарахувати та виплатити судді у відставці ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася в с. Бутово Старобільського району Луганської області, ІПП НОМЕР_1, місце реєстрації: смт. Словяносербськ, вул.. Горького,72 Луганської області щомісячне довічне грошове утримання згідно довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Луганській області за № 259/17 вих. від 07.02.2017 року із заробітної плати 28800 грн., в т. ч. оклад 16000 грн., доплата за вислугу років - 12800 грн. у розмірі 90% заробітної плати без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання - з 17 лютого 2017 року за вирахуванням виплачених сум.

На підставі ст.. 256 КАС України, присуджено довічне грошове утримання в межах суми стягнення за один місяць, яке підлягає негайному виконанню (а.с. 24-31).

Відповідач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову постанову, якою в задоволені позовних вимог позивачу відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року, на яку посилається Державна судова адміністрація у своєму листі №10-18321/13 від 30.11.2015 року, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Будь-який інший стаж роботи, що дає право на відставку та обчислення доплати за вислугу років зазначеною статтею не передбачений. Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що дії ОСОБА_3 щодо призначення, перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_4, виходячи із розрахунку доплати за вислугу років у розмірі 70 % є законними, а права позивача ОСОБА_3 жодним чином не порушено (а.с. 34-35).

Враховуючи, що постанова Білокуракинського районного суду Луганської області від 03 березня 2017 року прийнята у порядку скороченого провадження за результатом розгляду справи, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 183-2 КАС України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої, апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_4 працювала на посаді судді Словяносербського районного суду Луганської області з 21.06.1982 року по 20.04.2014 року. Відповідно до Указу президента України від 07.04.2015 року №203/2015. суддю Словяносербського районного суду Луганської області Кобзій Т.І. переведено на посаду судді Білокуракинського районного суду Луганської області.

Рішенням Вищої ради юстиції від 24.01.2017 року позивача звільнено з посади судді Білокуракинського районного суду Луганської області у звязку з поданням заяви про відставку (а.с. 19).

Відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області № 259/17 вих. від 07.02.2017 року заробітна плата позивача, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, склала 28800 грн., в тому числі: посадовий оклад - 16000 грн., доплата за вислугу років 80 % - 12800 грн. (а.с.17).

17.02.2016 року позивач звернувся до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області щодо призначення довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідач, 22 лютого 2017 року надав позивачу відповідь на її заяву за № 880/02-08, в якій зазначив, що довідка про заробітну плату для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці видана не вірно, а саме, не вірно визначена доплата за вислугу років у розмірі 80 відсотків. Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Білокуракинським районним судом Луганської області ОСОБА_4 значиться 34 роки 7 місяці 17 днів за фахом. Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року, на яку посилається Державна судова адміністрація у своєму листі №10-18321/13 від 30.11.2015 року, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Будь-який інший стаж роботи, що дає право на відставку та обчислення доплати за вислугу років зазначеною статтею не передбачений. На підставі вищезазначеного, відповідач повідомив позивача, що відділом з питань призначення, перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання суддів, виходячи із розрахунку за вислугу років у розмірі 70 % (а.с. 18).

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону №2856-УІ від 23.12.2010 року, якою визначено, що судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку. Довічне грошове утримання суддям загальної юрисдикції виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів державного бюджету, за винятком суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів, яким грошове утримання виплачується цими судами.

Приписами ст.129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в редакції, яка діяла до 28.03.2015 року, було встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, а також Законом України "Про Конституційний Суд України". Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці. Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Пунктом 11 розділу ХІІІ Перехідні положення Закону України Про судоустрій та статус суддів, в редакції, яка діяла до 28.03.2015 року, було визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено. Тому, при обчисленні стажу роботи на посаді судді для суддів, які призначені чи обрані на посаду до набрання чинності Законом, слід керуватися положенням ч.6 ст.44 ЗУ Про статус суддів.

Положеннями ч.6 ст.44 Закону України Про статус суддів №2862-XII від 15.12.1992 року, який передував зазначеному закону, було визначено, що для суддів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Однак, у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192-VIII, до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» були внесенні зміни, зокрема які стосувалися суддівської винагороди та порядку розрахунку суддівського стажу.

Згідно ст.133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції від 28.03.2015 року встановлено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Згідно зі ст.135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у зазначеній редакції, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

За змістом зазначених правових норм вбачається, що до стажу роботи судді, який був призначений на посаду до набрання чинності Закону України «Про судоустрій та статус суддів», також зараховується стаж роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі пільги. Але зазначені зміни стосуються обчислення суддівського стажу для визначення саме розміру довічного грошового утримання, а не доплати за вислугу років.

З копії трудової книжки ОСОБА_4 вбачається, що остання працювала народним суддею Слов`яносербського районного народного суду. З 20.04.2000 року обрана суддею безстроково. Відповідно до Указу президента України від 07.04.2015 року №203/2015. суддю Словяносербського районного суду Луганської області Кобзій Т.І. переведено на посаду судді Білокуракинського районного суду Луганської області (а.с. 13-15).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що виходячи з дати призначення її на посаду судді Слов`яносербського районного народного суду, на неї розповсюджувалася дія ч.6 ст.44 Закону України «Про статус суддів» №2862-XII від 15.12.1992 року, яка надавала можливість на зарахування до стажу роботи на отримання доплати до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, також стаж роботи на попередніх посадах, яким законом були передбачені такі пільги, в т.ч. стаж роботи на державній службі, за який також нараховувалася відповідна доплата.

Крім того, відповідно до ст.ст. 124, 126 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Приписами ст.48 Закону України Про судоустрій та статус суддів встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Також, Конституційний суд України у рішенні від 11.10.2005 року по справі №1-21/2005 зазначив, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу, конституційним принципом організації та функціонування судів і професійної діяльності суддів. Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом мають бути реально забезпечені. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів. Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя і права громадян на захист прав і свобод незалежним судом.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що професійний суддя, через якого в Україні реалізовується судова влада, має встановлені законом гарантії досягнутого рівня незалежності, у тому числі у сфері правового захисту та матеріального і соціального забезпечення, які не можуть бути скасовані або звужені при прийнятті нових законів та інших нормативних актів.

Відмовляючи позивачу у призначенні довічного грошового утримання з врахуванням фактично отримуваної нею доплати за вислугу років в розмірі 80%, відповідач звужує право позивача на отримання належного довічного грошового утримання, що в свою чергу свідчить про порушення відповідачем встановленої приписами чинного законодавства гарантії незалежності суддів.

Серед основних завдань і функцій Пенсійного фонду України та його органів на місцях є призначення щомісячного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати, згідно Постанови правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 р. № 8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.02.2008 р. № 5-5). Відповідно до даної Постанови заява про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці подається до управлінь Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - органи, що призначають щомісячне довічне утримання) за місцем проживання (реєстрації) судді через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи (далі - уповноважена особа).

До заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці додаються такі документи:

- копія акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення судді у зв'язку з поданням заяви про відставку;

- наказ про відрахування судді зі штату суду та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді;

- відомості про місце проживання (реєстрації) судді у відставці;

- документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637( 637-93-п) довідку про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2).

Додатком № 2 до Порядку надання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.01.2008 р. № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначаються відомості про заробітну плату судді, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до п. 5.4 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, не пізніше 10 днів після надходження заяви з потрібними для призначення щомісячного довічного утримання документами орган,що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні.

Враховуючи те, що розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці залежить від суми грошового утримання судді, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне страхування, та виходячи з принципу єдності статусу судді, вимоги відповідача щодо невідповідності наданої позивачем довідки про заробітну плату для призначення довічного утримання є безпідставними, виходячи з наступного.

По-перше, довідка про заробітну плату видана відповідно до Додатку № 2 до Порядку надання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі фактично отримуваної суми грошового утримання позивачкою. На цю суму нараховувався внесок на загальнообов`язкове державне страхування. То ж твердження відповідача про те, що довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді, видана Державною судовою адміністрацією в Луганській області № 259/17 вих. від 07.02.2017 року, є не правильною, є безпідставними, як і вимоги надати довідку в іншому розмірі, ніж фактично отримуване нею грошове утримання.

Окрім того, ч.6 ст.44 Закону України Про статус суддів №2862-XII від 15.12.1992 року, який діяв на час призначення позивачки на посаду судді, було визначено, що для суддів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на отримання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах працівників, яким законом передбачені такі пільги. Зазначене передбачено саме ч.6 ст. 44 Закону України Про статус суддів №2862-XII від 15.12.1992 року, а не ст.43 Закону, на яку посилається відповідач в запереченнях проти позову.

Таким чином, для визначення стажу роботи на посаді судді для одержання доплати за вислугу років враховується також стаж роботи позивача на державній службі, де їй виплачувалася надбавка за вислугу років, а саме:

- з 06.08.1973 року по 13 січня 1974 року позивач працювала на посаді інспектора Словяносербської районної ради;

- з 14 січня 1974 року по 17.10.1976 року на посаді старшого інспектора;

- з 18.10.1976 року по 30.06.1982 року на посаді заступника завідуючого.

Колегія суддів зазначає, що загальний стаж державної служби, який враховується при визначенні стажу судді для доплати за вислугу років, складає 08 років 10 міс. 15 дн., а загальний стаж на посаді судді для визначення доплати за вислугу років складає 43 роки 06 місяців 2 дні. Виходячи з цієї тривалості суддівського стажу позивачці нараховувалася та сплачувалася доплата за вислугу років в розмірі 80%, що і зазначено в довідці для призначення довічного утримання, про що і зазначено в довідці для призначення щомісячного довічного утримання, без обмеження граничного розміру.

Апелянт обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що ст.. 43 Закону України Про статус суддів передбачено зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного грошового довічного утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо повязаних з керівництвом та контролем з діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Будь-який інший стаж роботи, який дає право на відставку та обчислення доплати за вислугу років зазначеною статтею не передбачений, що є помилковим.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалося вище, частиною 6 ст.44 Закону України Про статус суддів визначено, що для суддів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на отримання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах працівників, яким законом передбачені такі пільги.

В даному випадку, суть спору полягає не у визначенні стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного грошового утримання, відповідно до ст. 43 Закону України Про статус суддів, а у визначення стажу роботи, що дає право на отримання надбавки до посадового окладу за вислугу років у відповідності до ст. 44 зазначеного Закону. Отже, для визначення стажу роботи на посаді судді для одержання доплати за вислугу років враховується стаж роботи позивача на посадах на державній службі, де також виплачувалася надбавка за вислугу років.

Слід також зазначити, що рішенням Конституційного суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 визнанні неконституційними положення частини 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речення абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, положення пункту 5 розділу ІІІ ;Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453- VI.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема суддів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років, слід врахувати періоди роботи позивача з 06.08.1973 року по 13 січня 1974 року на посаді інспектора Словяносербської районної ради; з 14 січня 1974 року по 17.10.1976 року на посаді старшого інспектора; з 18.10.1976 року по 30.06.1982 року на посаді заступника завідуючого.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області залишити без задоволення.

Постанову Білокуракинського районного суду Луганської області від 03 березня 2017 року у справі № 409/417/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду постанови, прийнятої у скороченому провадженні є остаточною і оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2

Судді Т.Г. Гаврищук

ОСОБА_5