Справа № 344/16863/14-а
Суддя: Мелещенко Л. В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/17/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Мічути Т.Б.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» про стягнення грошової компенсації за речове майно, -

В С Т А Н О В И В :

06 листопада 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 слідчого ізолятора про стягнення грошової компенсації за речове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що проходив службу в ОСОБА_3 слідчому ізоляторі з 22 листопада 2001 року по 11 серпня 2011 року. Наказом начальника ОСОБА_3 слідчого ізолятора № 62 о/с від 08 серпня 2011 року звільнений в запас за пунктом 63 «б» (через хворобу). Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03 вересня 1997 року №586 передбачалося, що з особами рядового та начальницького складу при звільненні зі служби здійснюється розрахунок за недоотримане речове майно на день звільнення. Проте посилаючись на розпорядження голови державного департаменту України з питань виконання покарань від 17 липня 2008 року № 11-3358/Кн, керівництво ОСОБА_3 слідчого ізолятора у відповідь на неодноразові звернення позивача відмовляється виплатити компенсацію. Довідку про розмір заборгованості видали станом на 17 липня 2008 року. За таких обставин позивач просить стягнути з ОСОБА_3 слідчого ізолятора на свою користь грошову компенсацію за речове майно.

31 січня 2017 року позивачем подано заяву, в якій позивач вказує про те, що для зменшення суми грошової компенсації за речове майно не заперечує проти отримання у натуральному вигляді наступних предметів речового майна: шапка-вушанка (розмір 56), шкарпетки бавовняні (розмір 40-41), шкарпетки напіввовняні (розмір 40-41), рукавички напіввовняні, кашне кольору полину, джемпер (розмір 48-52), плащнакідка, пальто літнє (розмір 48-52, зріст 170), костюм спеціальний камуфльований (розмір 48-52, зріст 170), фуфайка кольору полину (розмір 48-52), кепка спеціальна камуфльована (розмір 56), рукавички трикотажні, черевики хромові з високими берцями (розмір 40-42), напівчоботи зимові (розмір 40-42), напівчеревики шкіряні (розмір 40-42).

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав на підставах, викладених у позові, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила застосувати строк позовної давності, у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач отримав відповідь ОСОБА_3 слідчого ізолятора від 22 жовтня 2014 року про те, що компенсація за речове майно не може бути йому виплачена, згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 03 вересня 1997 року № 586, оскільки він втратив чинність 15 лютого 2002 року (а.с. 2).

ОСОБА_1 отримав відповідь ОСОБА_3 слідчого ізолятора від 11 червня 2012 року № 711-2488-я-61 про те, що при звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу можуть отримати готові предмети речового майна, якими не були забезпечені під час проходження служби, за умови їх наявності на складах установ (а.с. 12-13).

Позивачу дана довідка ОСОБА_3 слідчого ізолятора про те, що в період з 2008 року по 08 серпня 2011 року ним було недоотримано речове майно: сорочка біла - 1 штука, костюм спеціальний - 2 штуки, фуфайка кольору полину - 2 штуки, картуз - 1 штука, кепка спеціальна 1 штука, шапка - 1 штука, куртка зимова 1 штука, джемпер 2 штуки, брюки повсякденні 1 штука, кітель повсякденний - 1 штука, сорочка кольору полину 2 штуки, краватка 2 штуки, курточка повсякденна напіввовняна 1 штука, кашне 1 штука, рукавички трикотажні 1 пара, черевики хромові з високими берцями 1 штука, напівчоботи зимові- 1 пара, напівчеревики шкіряні 1 пара, ремінь шкіряний поясний 1 штука, ремінь брючний шкіряний 1 штука (а.с. 14-15).

Позивач отримує пенсію за вислугу років (а.с. 16).

ОСОБА_1 працював у Державній пенітенціарній службі України безперервно 08 років 08 місяців 16 днів (а.с. 17).

Згідно довідки № 11 ОСОБА_3 слідчого ізолятора від 08 серпня 2011 року про виплату грошової компенсації замість належних предметів форменого обмундирування, сума до виплати ОСОБА_1 становить 695,82 грн. (а.с. 18, 131).

Згідно розпорядження Голови Державного департаменту України з питань виконання покарань від 18 листопада 2008 року, нарахування і виплату грошової компенсаціїза неотримане речове майно особам рядового і начальницького складу, а також утримання за недоношене майно не проводиться. При цьому видачу речового майна здійснювати згідно визначених норм по мірі його централізованого надходження з Центральної бази забезпечення Державного департаменту України з питань виконання покарань (а.с. 28, 51, 87).

Згідно листа Державної пенітенціарної служби України, грошова компенсація за предмети форми одягу, право на отримання яких поступило до 14 серпня 2013 року, не виплачується (а.с. 108-109).

Позивач на свої заяви про нарахування і виплату грошової компенсації за неотримане речове майно отримав відповіді з ОСОБА_3 слідчого ізолятора від 07 листопада 2011 року, 06 лютого 2012 року, 20 квітня 2012 року, 11 червня 2012 року, 18 жовтня 2013 року, Державної пенітенціарної служби України від 21 листопада 2013 року, 08 травня 2013 року, 29 липня 2013 року, 27 серпня 2013 року, 17 червня 2014 року, прокуратури Івано-Франківської області від 20 грудня 2013 року, 13 лютого 2014 року, 01 квітня 2014 року, Генеральної прокуратури України від 24 квітня 2014 року, Міністерства внутрішніх справ України від 07 березня 2014 року (а.с. 110-120, 140).

Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 липня 2014 року ОСОБА_1 було повернуто матеріали по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 слідчого ізолятора про стягнення грошової компенсації за речове майно (а.с. 121-123).

Згідно довідки ОСОБА_3 установи виконання покарань № 12, станом на 18 липня 2016 року в наявності є предмети форменого одягу: костюм камуфляжний 20 штук, берет - 18 штук, шапка штучного хутра - 18 штук, куртка зимова повсякденна - 20 штук, брюки - 1 пара, сорочка сіра з довгим рукавом 49 штук, сорочка біла з довгим рукавом 14 штук, куртка літня - 6 штук, черевики з високими берцями 5 пар, чоботи ялові - 6 пар, напівчеревики 1 пара, краватка 8 штук (а.с. 130).

Відповідно до довідки № 11 ОСОБА_3 установи виконання покарання № 12 про вартість грошової компенсації за належні до видачі предметів речового майна від 10 жовтня 2016 року, сума до виплати ОСОБА_1 становить 696,32 грн. (а.с. 137).

ОСОБА_3 слідчий ізолятор Управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області реорганізований у Державну установу «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» (а.с. 155).

Станом на 01 квітня 2017 року на речовому складі Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» знаходиться наступне речове майно: шапка-вушанка 57 розмір 1штука, напівчоботи утеплені-зимові (40, 42 розмір) 2 пари, плащ-накидка 1 штука, черевики з високими берцами (40, 41 розмір) - 3 пари, напівчеревики літні (40 розмір) 1 пара, костюм спеціальний камуфльований (50, 52 розмір) 4 комплекти, куртка літня напіввовняна (50 розмір) 1 штука, кепка камуфльована (56 розмір) 8 штук (а.с. 158).

Відповідно до частин першої-другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина перша статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

При звільненні зі служби позивач не отримував грошової компенсації замість речового майна. Протягом 2011 - 2014 років він звертався до відповідача з листами про виплату грошової компенсації замість речового майна, проте відповідач відмовив у виплаті такої компенсації.

Позивач з метою відновлення своїх прав 23 червня 2014 року звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

24 липня 2014 року відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 липня 2014 року ОСОБА_1 було повернуто матеріали по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 слідчого ізолятора про стягнення грошової компенсації за речове майно.

Отже, про порушення своїх прав позивач дізнався після отримання ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 липня 2014 року.

За вказаних обставин та за відсутності інших даних в матеріалах справи і обґрунтованих заперечень представника відповідача про те, коли саме позивач дізнався про порушення своїх прав судвважає, що позов подано в межах встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку.

Правові основи організації та діяльності Кримінально - виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначаються Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».

Згідно статті 23 Закону України Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України (частина перша). Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови (частина друга).

На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які мають спеціальні звання.

Згідно частини пятої статті 21 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби мають право на носіння форменого одягу із знаками розрізнення, зразки якого розробляються відповідно до законодавства.

Відповідно до вимог Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114 Державний департамент України з питань виконання покарань забезпечив право позивача на носіння форменого одягу встановленого зразку.

У зазначених документах не передбачається компенсація за неотримане речове майно.

Забезпечення форменим одягом осіб рядового і начальницького складу до 08 лютого 2008 року здійснювалось відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 03 вересня 1997 року № 586 «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про форму одягу осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та військовослужбовців внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ» від 27 серпня 1997 року № 925.

З 08 лютого 2008 року був введений в дію наказ Державного департаменту України з питань виконання покарань № 26 «Про затвердження Тимчасового положення про забезпечення речовим майном і Тимчасових норм забезпечення форменим одягом осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України», в якому при звільненні осіб рядового і начальницького складу передбачалось здійснення розрахунків за неотримане речове майно на день звільнення.

На підставі листа Міністерства юстиції України від 19 травня 2008 року № 24-7/79 щодо необхідності скасування наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 08 лютого 2008 року № 26, як такого, що не пройшов державної реєстрації і не є чинним, Головою Державного департаменту України з питань виконання покарань підписано наказ від 07 липня 2008 року № 182 про скасування наказу № 26 від 08 лютого 2008 року з 18 липня 2008 року.

Станом на теперішній час забезпечення форменим одягом осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюється згідно Тимчасового положення, затвердженого Головою Державного департаменту України з питань виконання покарань від 17 липня 2008 року та за нормами забезпечення (№ 4,7,8,9), введеними в дію наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 лютого 2002 року № 148 «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2001 року № 1515 «Про формений одяг осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців спеціальних моторизованих військових частин міліції внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу податкової міліції».

Нарахування і виплата грошової компенсації за неотримане речове майно особам рядового і начальницького складу, а також утримання за недоношене майно, не проводиться.

Разом з тим, звільнені зі служби особи рядового і начальницького складу можуть отримати готові предмети речового майна, якими не були забезпечені під час проходження служби, за умови їх наявності на складах установ.

Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 03 вересня 1997 року № 586, на який посилається позивач, втратив свою чинність у зв'язку з введенням в дію наказу Міністерства внутрішніх справ України від 15 лютого 2002 року № 148 «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2001 року №1515 «Про формений одяг осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців спеціальних моторизованих військових частин міліції внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу податкової міліції».

Згідно частини пятої статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до частини першої статті 9Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами

У зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Нормативно-правові акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги військовослужбовців та членів їх сімей, є недійсними.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах та свободах, визначених законодавством України.

Пунктом 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444, встановлено, що військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.

Також суд враховує правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2013 року, що, відповідно до частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, у розгляді справи, пов'язаної з порядком виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, в якій Верховний Суд України чітко вказав про те, що положення частини другої статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.

Судом встановлено, що станом на 01 квітня 2017 року на речовому складі Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» знаходяться предмети речового майна, якими не був забезпечений позивач під час проходження служби.

Позивач у судовому засіданні з переліку речового майна пояснив суду, що має бажання отримати наступне речове майно: шапку-вушанку, напівчоботи утеплені-зимові, плащ-накидку; черевики з високими берцами; напівчеревики літні; костюм спеціальний камуфльований; куртку літню напіввовняну.

Виходячи з вищезазначеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що порядок виплати компенсації замість речового майна на військовослужбовців, які звільнені з військової служби, не поширюється, проте військовослужбовці за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» про стягнення грошової компенсації за речове майно підлягають частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 17 Конституції України, статей 2, 9, 9-1, 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статті 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», керуючись статтями 3, 4, 6-15, 17, 18, 69-71, 86, 94, 99, 102, 128, 158-163, 167, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» про стягнення грошової компенсації за речове майно задовольнити частково.

Зобовязати Державну установу «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» видати ОСОБА_1 наступне речове майно: шапку-вушанку, напівчоботи утеплені-зимові, плащ-накидку; черевики з високими берцами; напівчеревики літні; костюм спеціальний камуфльований; куртку літню напіввовняну.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а у випадку застосування частини третьої статті 160Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Вступна та резолютивна частини постанови складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 05 квітня 2017 року.

Повний текст постанови складений 07 квітня 2017 року.

Суддя Л.В. Мелещенко