Справа № 803/1792/16
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року № 876/1743/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до управління Укртрансбезпеки у Волинській області про скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В :

09 грудня 2016 року фізична особа-підприємець (ФОП) ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови управління Укртрансбезпеки у Волинській області про застосування адміністративно-господарських штрафів від 17.10.2016 року за №015846 та №015847.

Постановою від 26 грудня 2016 року Волинський окружний адміністративний суд в задоволенні позову відмовив у повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає постанову незаконною, необґрунтованою і такою, що прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідач безпідставно наділив його незрозумілим статусом перевізника, за що і притягнув до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції не надав належної уваги вказаним обставинам, а також доводам представника ОСОБА_3 про те, що вантажний автомобіль був переданий у тимчасове користування громадянам України для використання у їхніх особистих цілях, а тому він не використовував цей транспортний засіб та не контролював його використання іншими особами.

З огляду на викладене позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги з наведених у скарзі підстав та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, видами діяльності згідно КВЕД є: 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами; 47.21 Роздрібна торгівля фруктами й овочами в спеціалізованих магазинах, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.10.2016 року (а.с.9-10).

22.08.2016 року контролюючими особами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, відповідно до направлення на перевірку №001263 від 22.08.2016 року, на автомобільній дорозі М-14 203 км ОСОБА_4 - Мелітополь - Новоазовськ проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів.

Відповідно до акту перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 22.08.2016 року за №006111 водій ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом -вантажним автомобілем DAF, номерний знак АС 9291ВН, що належить ОСОБА_3, здійснював перевезення вантажу з порушенням вагових обмежень, встановлених п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, про що свідчать довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.08.2016 року та акт №0000600 про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів від 22.08.2016 року (а.с.91, 93,94).

26 серпня 2016 року під час рейдової перевірки транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів на автодорозі М-14 203 км + 500 м ОСОБА_4 - Мелітополь - Новоазовськ (направлення на перевірку №001264 від 22.08.2016 року) контролюючими особами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складений акт від 26.08.2016 року за №006138 про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (а.с. 95).

Згідно вказаного акту водій ОСОБА_6, керуючи транспортним засобом - вантажним автомобілем DAF, номерний знак АС 9291ВН, що належить ОСОБА_3, здійснював перевезення вантажу з порушенням вагових обмежень, про що свідчать довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 26.08.2016 року та акт №0000620 про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів від 26.08.2016 року (а.с.97-98).

Крім того, у вищезазначених актах перевірок від 22.08.2016 року №006111 та від 26.08.2016 року №006138 зафіксовані порушення, відповідальність за які передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України ,,Про автомобільний транспорт, а саме надання послуг з перевезення вантажу без оформлення необхідних документів, перелік яких визначений ст.48 Закону України ,,Про автомобільний транспорт: відсутня товарно-транспортна накладна, або інший визначений законодавством документ на вантаж. Водії з актами були ознайомлені, проте від письмових пояснень та підпису актів відмовились.

За результатами розгляду згаданих актів перевірок начальник управління Укртрансбезпеки у Волинській області виніс постанови від 17 жовтня 2016 року за №015846 та №015847 про застосування до перевізника ОСОБА_3 адміністративно-господарських штрафів у сумі по 1700 грн. за кожне порушення, відповідальність за які передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України ,,Про автомобільний транспорт (а.с.105-106).

Крім того, начальник управління Укртрансбезпеки у Волинській області вніс позивачу приписи від 17.10.2016 року щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт та запропонував їх усунути не пізніше 31.10.2016 року (а.с.107-108).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про розгляд його справи про порушення транспортного законодавства 19 вересня 2016 року о 09 год. 00 хв. та 17 жовтня 2016 року о 10 год. 00 хв. засобами поштового звязку (а.с.100-101).

В письмових поясненнях від 17 жовтня 2016 року (а.с.103) представника позивача ОСОБА_1 зазначила, що транспортний засіб, номерний знак АС 9291ВН , на період серпень-вересень 2016 року був переданий у користування громадянам України ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на підставі усної домовленості між ними та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 згідно Цивільного кодексу України. Метою використання даного транспортного засобу є перевезення цими особа овочів з півдня України для подальшої реалізації їх на території оптових ринків, а тому позивач не має жодного відношення до діяльності зазначених осіб та використання ними згаданого транспортного засобу. Крім того, представник позивача вказала, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 не надає транспортних послуг та послуг по оренді транспортних засобів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач та його представник у судовому засіданні довели обґрунтованість та правомірність оскаржених постанов.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права і є вірними.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України від 05.04.2001 року № 2344-III ,,Про автомобільний транспорт (далі Закон № 2344-III) визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

За змістом ч.1 ст. 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та встановив, транспортний засіб марки DAF, модель XF 105.410, номерний знак АС 9291ВН належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 та підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу CAP 074161 від 08.06.2013 року (а.с.104).

Оскільки водії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 здійснювали перевезення вантажів автомобілем, який належить ФОП ОСОБА_3, без визначених статтею 48 Закону № 2344-III документів, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності оскаржених постанов відповідача про застосування до позивача адміністративно-господарських штрафів у відповідності до приписів абзацу 3 частини 1 статті 60 вказаного Закону.

В силу приписів ч. 1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доводи представника позивача апеляційний суд визнає безпідставними, надуманими та примітивними, оскільки він не надав будь-яких доказів протиправного чи правомірного вибуття з володіння позивача вантажного автомобіля DAF, номерний знак АС 9291ВН, що слугувало б підставою для звільнення позивача від відповідальності за порушення, вчиненні з використанням його автомобіля.

Спростуванням доводів представника позивача про те, що позивач не являється перевізником є надані самим позивачем товарно-транспортні накладні за 22 та 26 серпня 2016 року ( а.с. 36,40, 43), в яких ФОП ОСОБА_3 вказаний як автомобільний перевізник, а водієм зазначений ОСОБА_4, транспортний засіб автомобілs Мерседес-Бенц 609 D, реєстраційний номер АС 4033АН, Skania R114LB6, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Також колегія суддів вважає аргументованим посилання суду першої інстанції на приписи статті 799 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Крім того, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що навіть у випадку усної домовленості на використання автомобіля ФОП ОСОБА_3 як власник автомобіля та автомобільний перевізник несе повну відповідальність за всі порушення, вчиненні з використанням його автомобіля. При цьому він має право звернутись до винних осіб з вимогою відшкодування збитків.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року у справі № 803/1792/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_8

Ухвала в повному обсязі складена 10 квітня 2017 року.