Справа № 192/3367/16-а
Суддя: Щербина Н. О.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 192/3367/16-а
Провадження № 2-а/192/7/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" квітня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Кіреєвої В. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпровського приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог від 17 березня 2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», а також просить суд зобовязати відповідача призначити йому з 26 вересня 2016 року пенсію державного службовця на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, п.п.1 п.2 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622; зобовязати відповідача призначити з 26 вересня 2016 року пенсію державного службовця на підставі довідки Солонянської РДА від 26 вересня 2016 року №04-30-1299/0/224-16 у розмірі 60% від суми складових заробітної плати за останнім місцем роботи без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

На обґрунтування позову посилається на те, що він з 03 грудня 2011 року перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Солонянському районі у звязку з призначенням пенсії за вислугу років відповідно до ст.23-1 Закону України «Про міліцію» (№565-XII від 20 грудня 1990 року зі змінами станом на 09 квітня 2015 року), а 28 липня 2016 року був звільнений з посади голови Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.83, п.2 ст.86 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-XIII, п.1 ст.36 КЗпП України, розпорядження Президента України ОСОБА_2 від 16 липня 2016 року №233/2016-рп «Про звільнення ОСОБА_1 з посади голови Солонянської районної державної адміністрації від 28 липня 2016 року №К-168/0/228-16 «Про припинення повноважень голови Солонянської районної державної адміністрації».

На день його звільнення з займаної посади голови Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, з посади державної служби категорії «А» він має 31 рік стажу на посадах, що належать до відповідних посад державної служби визначених ст.25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, а також більше 35 років страхового стажу та пенсійний вік понад 64 роки.

В серпні 2016 року він звернувся до відповідача з питанням щодо обчислення, перерахунку та призначення йому пенсії державного службовця згідно ст.37 Закону №3723 та за Законом №889, але отримав відповідь, що в державі ще не встановлений порядок про призначенні пенсії державним службовцям відповідно зазначеного закону та відсутня необхідна постанова Кабінету Міністрів України.

26 вересня 2016 року він звернувся з письмовою заявою до відповідача щодо обчислення, перерахунку та призначення йому пенсії державного службовця відповідно до законів №№889, 3723 та постанов Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229 «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби » та від 14 вересня 2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», але офіційну письмову відповідь на його заяву щодо прийнятого управлінням рішення, за підписом начальника управління ОСОБА_3 йому не надали, а натомість вручили копію протоколу №38 від 02 жовтня 2016 року засідання комісії при управлінні по питанню призначення (відмови), перерахунку пенсій та допомоги, згідно якого, зазначено що основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 закону №3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Комісією до стажу державної служби зараховано періоди згідно із записами трудової книжки на посаді державного службовця за займаною посадою відповідного рангу: з 18.02.2004 по 10.12.2009 роки, з 29.05.2014 по 06.04.2015 та з 26.05.2015 по 28.07.2016 роки. Періоди роботи з 01.09.1975 по 31.07.1981 роки на посаді голови комітету з фізкультури та спорту при Солонянському райвиконкомі та періоди служби в управлінні МВС Дніпропетровської області з 01.08.1981 по 27.10.1998 роки не враховано до стажу державної служби, у звязку з чим в призначенні пенсії згідно ст.37 Закону №3723 він не має право, оскільки стаж на посаді державного службовця за займаною посадою відповідного рангу становить всього 7 років 10 місяців 4 дні.

Позивач звернувся до Міжрегіонального управління Нацдержслужби у Дніпропетровській та Запорізькій областях з проханням надати розяснення щодо врахування до посад та стажу державної служби періодів його роботи з 01.09.1975 по 31.07.1981 року на посаді голови комітету по фізичній культурі і спорту при виконавчому комітеті Солонянської районної ради депутатів трудящих та районної ОСОБА_4 народних депутатів, а також час служби на посадах начальницького складу в управлінні МВС Дніпропетровської області, якому присвоювалися встановлені законодавством спеціальні звання міліції в органах внутрішніх справ, що входили до структури Міністерства внутрішніх справ, з 31 липня 1981 року по 27 жовтня 1998 року.

21 листопада 2016 року після отримання відповіді від Міжрегіонального управління Нацдержслужби у Дніпропетровській області та Запорізькій областях, позивач повторно звернувся з письмовою заявою до начальника управління з проханням щодо обчислення, перерахунку та призначення йому пенсії державного службовця з 26 вересня 2016 року згідно складових його заробітної плати на посаді голови Солоняської РДА на підставі законів України №№3723, 889 та відповідних постанов Кабінету Міністрів України.

На повторну його письмову заяву 25 листопада 2016 року він отримав відповідь, щодо неможливості призначення пенсії згідно ст.37 Закону України «Про державну службу».

Вважає, що дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії державного службовця згідно ст.37 Закону №3723, за законом №889 та постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 «Про деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» є неправомірними і такими, що порушують його гарантовані Конституційні соціальні права на пенсійне забезпечення, оскільки посилання відповідача на те, що основним критерієм який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу і тому призначити пенсію за вказаною статтею закону немає підстав, на його думку є безпідставними мотивами, які не можуть бути підставою для відмови у призначенні йому пенсії державного службовця.

Керівними посадовими особами управління при розгляді його питання щодо обчислення, перерахунку та призначення йому пенсії державного службовця порушені і повністю проігноровані вимоги п.10,12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 та відповідних постанов Кабінету Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 14 вересня 2016 року №622 затвердив порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб державним службовцям, які мають відповідний стаж державної служби. ОСОБА_4 прийнята на виконання Закону №889, який набрав чинності з 01 травня 2016 року і яким збережено право на призначення пенсії у відповідності до вимог попереднього законодавства про державну службу, тобто ст.37 Закону №3723 для осіб, які на день набрання чинності законом: мають не менше ніж 20 років стажу на посадах, що належать до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України; обіймають посади державної служби і мають не менше ніж 10 років стажу на посадах, що належать до відповідних категорій посад державних службовців, в порядку визначеному для осіб, які мають не менше ніж 20 років стажу роботи на посадах, що належать до категорії посад державних службовців.

Згідно ст.25 Закону №3723 передбачено сім категорій посад державних службовців у визначених нею державних органах, залежно від яких встановлювалися ранги державних службовців.

У звязку з чим, позивач вважає, що для обчислення його стажу державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889, необхідно керуватися ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283, якою було затверджено порядок обчислення стажу державної служби, а також п.5 постанови визначено «Обчислювальний відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачу вальних відпусток та призначення пенсії».

В періоди роботи з 01.09.1075 року по 31.07.1981 року він працював в органі державної виконавчої влади на посаді голови комітету по фізичній культурі і спорту при виконавчому комітеті Солонянської районної ОСОБА_4 депутатів трудящих та Солонянської районної ОСОБА_4 народних депутатів. Зазначений комітет, згідно діючого у той час законодавства колишніх УРСР, СРСР та нормативно-правових актів, зокрема ОСОБА_4 Міністрів УРСР від 21 травня 1976 року №259 «Про затвердження Положення про комітет по фізичній культурі і спорту при виконавчому комітеті районної ОСОБА_4 депутатів трудящих», був органом виконавчого комітету районної ради депутатів трудящих і підпорядковувався у своїй діяльності як районній раді та її виконавчому комітету, так і комітету по фізичній культурі і спорту при виконавчому комітеті обласної ОСОБА_4 депутатів трудящих. Комітет по фізичній культурі і спорту був структурним підрозділом виконавчого комітету Солонянської районної ради депутатів трудящих та Солонянської районної ОСОБА_4 народних депутатів, входив до його складу і фінансувався, як апарат Солонянського райвиконкому, його управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи з місцевого (районного) бюджету, але керівні посадові особи управління проігнорували зазначене і порушуючи законодавство не врахували періоди його роботи на посаді голови комітету по фізичній культурі і спорту при Солонянському райвиконкомі з 01.09.1975 по 31.07.1981 роки (5 років 11 місяців) до стажу державної служби.

Також, порушуючи вимоги чинного законодавства та нормативно-правових актів, керівництвом управління не враховано до стажу державної служби час його служби на посадах начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили до структури Міністерства внутрішніх справ з 31.07.1981 по 27.10.1998 роки (17 років 2 місяці 26 днів). Час служби на посадах заступника начальника відділу внутрішніх справ Солонянського райвиконкому УВС Дніпропетровської області та начальника Солонянського районного відділу УМВС України в Дніпропетровській області, під час перебування на яких йому були присвоєні встановлені законодавством спеціальні звання: старший лейтенант, капітан, майор та підполковник міліції. Солонянський відділ внутрішніх справ Солоняського райвиконкому УВС Дніпропетровської області та Солонянський районний відділ УМВС України в Дніпропетровській області входив до структури Міністерства внутрішніх справ і утримувався з державного бюджету.

26 вересня 2016 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про обчислення, перерахунок та призначення пенсії державного службовця і надав довідку видану Солонянською районною державною адміністрацією про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», на посаді голови Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області станом на 27 липня 2016 року, але відповідачем йому відмовлено двічі у призначенні пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723 за законом №889, тому він вимушений звернутися з позовом до суду про визнання дій відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії протиправними та зобовязати відповідача призначити йому пенсію та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії.

Згідно ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2016 року на підставі ст.52 КАС України за згодою позивача було допущено заміну первинного відповідача - управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області належним відповідачем - Дніпровське приміське обєднане управління Пенсійного фонду України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з зазначених у позові підстав та прохав його задовольнити, при цьому пояснив, що відповідач не вірно трактує чинне законодавство щодо визначення стажу державної служби та помилково вважає, що необхідно застосувати положення щодо рангу державного службовця.

Представник відповідача - Дніпровського приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, надавши і письмові заперечення (а.с.66-67,135-136), згідно яких позивачеві ОСОБА_1 з квітня 2010 року призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і з цього часу він перебуває на обліку як пенсіонер в головному Управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, а з 01 вересня 2010 року позивачу встановлено надбавку до пенсії в розмірі 20% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною». 28 липня 2016 року його було звільнено з посади голови Солонянської районної державної адміністрації, а 26 вересня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком згідно ст.37 Закону України «Про державну службу»№3723-XІI від 16 грудня 1993 року.

З 01 травня 2016 року набув чинності ОСОБА_5 України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу » №3723- XІI від 16 грудня 1993 року. Порядок призначення таких пенсій затверджено ОСОБА_4 Кабінетом Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», яка застосовується з 01 травня 2016 року. Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889- VIII передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723- XІI, які досягли пенсійного віку, мають страховий стаж, чоловіки - 35 років, не призначили пенсію відповідно до закону, на день набрання чинності Законом №889-VIII займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723- XІI та актами Кабінету міністрів України, або, на день набрання чинності Законом №889-VIII мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби визначених ст.25 Закону №3723- XІI та актами кабінету Міністрів України незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01 травня 2016 року. Згідно ст.25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723- XІI визначено сім категорій посад державних службовців, в залежності від яких, встановлено ранги державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723- XІI, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Згідно копії трудової книжки позивача до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 закону України №3723- XІI, зараховано періоди роботи з 18.02.2004 по 10.12.2009 роки, з 29.05.2014 по 06.04.2015 та з 26.05.2015 по 28.07.2016 роки, що становить 7 років 10 місяців 4 дні.

Відповідно до п.4 постанови КМУ від 25 березня 2016 року №229, визначено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до ч.2 ст.46 Закону №889-VII, такий стаж дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, таким чином, ст.46 даного закону та Порядок не застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію відповідно до ст.37 Закону №3723- XІI.

Не враховано до стажу державної служби і періоди роботи з 01.09.1975 по 31.07.1981 роки на посаді голови комітету з фізичної культури та спорту при Солонянському райвиконкомі та періоди служби в управління МВС Дніпропетровської області з 01.08.1981 по 27.10.1998 роки, так як займані посади не відносяться до відповідних категорій посад державних службовців визначених ст.25 закону України №3723-XІI.

02 жовтня 2016 року комісією при управління по питанню призначення (відмови), перерахунку пенсій, прийнято рішення відмовити позивачу ОСОБА_1 у призначенні пенсії згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-XІI від 16 грудня 1993 року, у звязку з відсутністю 10 років стажу на посаді державного службовця.

Суд, заслухавши сторони, перевіривши доводи сторін та подані сторонами докази, як на підтвердження позову, так і заперечень проти позову, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушено її права, свободи та інтереси.

Положення ст.6 КАС України є реалізацією ч.1 ст.55 Конституції України, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 з квітня 2010 року перебуває на обліку в УПФ України в Солонянському районі Дніпропетровської області і отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, те деяких інших осіб» (а.с.66 зворот).

28 липня 2016 року він був звільнений з посади голови Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.83, п.2 ст.86 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-XIII, п.1 ст.36 КЗпП України, розпорядження Президента України ОСОБА_2 від 16 липня 2016 року №233/2016-рп «Про звільнення ОСОБА_1 з посади голови Солонянської районної державної адміністрації від 28 липня 2016 року №К-168/0/228-16 «Про припинення повноважень голови Солонянської районної державної адміністрації» (а.с.27-28).

На день звільнення з посади голови Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, позивач має 31 рік стажу на посадах, що належать до відповідних посад державної служби визначених ст.25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, а також більше 35 років страхового стажу та пенсійний вік понад 64 роки.

Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області 02 жовтня 2016 року згідно протоколу №38 засідання комісії при управлінні Пенсійного фонду України в Солоняському районі по питанню призначення (відмови), перерахунку пенсії та допомоги відмовило в призначенні пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ (а.с.41-42).

Суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії держаного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII на підставі наступного.

ОСОБА_5 втратив чинність на підставі Закону N 889-VIII (889-19 ) від 10.12.2015 року, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону N 889-VIII.

Пунктами 10 і 12 розділу XI Закону N 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної ОСОБА_4 України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної ОСОБА_4 України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної ОСОБА_4 України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної ОСОБА_4 України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII передбачено сім категорій посад державних службовців, а основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.

Судом встановлено, що відповідач протоколом №38 від 02 жовтня 2016 року (а.с.41-42) відмовив позивачу у призначенні пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII у звязку з тим, що основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до вказаної статті є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердила позицію відповідача про визначення стажу для призначення пенсії за ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII з урахуванням рангу.

З такими висновками відповідача суд не погоджується з наступних підстав.

На момент звернення позивача з заявою про призначення йому пенсії як державному службовцю з 01 травня 2016 року діяв новий Закону України «Про державну службу» N 889-VIII (889-19 ) від 10.12.2015 року.

Пунктом 8 розділу XI вказаного Закону передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, для вирішення питання стосовно того чи підпадає певна займана посада позивача вимогам щодо віднесення її до категорії державної служби, необхідно користуватися положеннями законодавства, яке діяло на той час.

Так, судом встановлено, що відповідачем зараховано до державної служби періоди роботи ОСОБА_1 на посаді держаного службовця за займаною посадою відповідного рангу з 18 лютого 2004 року по 10 грудня 2009 року, з 29 травня 2014 року по 06 квітня 2015 року та з 26 травня 2015 року по 28 липня 2016 року (а.с.41 зворот).

В той же час періоди роботи з 01 вересня 1975 року по 31 липня 1981 року на посаді голови комітету по фізичній культурі і спорту при виконавчому комітеті Солонянської районної ОСОБА_4 депутатів трудящих та Солонянської районної ОСОБА_4 народних депутатів, а також період служби позивача в управлінні МВС з 01 серпня 1981 року по 27 жовтня 1998 року не були враховані до стажу державної служби.

Відповідачем було встановлено, що позивач має лише 7 років 190 місяців та 4 дні стажу державної служби, а тому пенсія як державному службовцю йому не може бути призначена.

Листом від 31 жовтня 2016 року №563 Національне агентство України з питань державної служби надало розяснення, що стаж державної служби обчислюється відповідно до ст. 46 Закону України «Про державну службу» N 889-VIII (889-19 ) від 10.12.2015 року та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ від 25 березня 2016 року №229, згідно п. 6 якого стаж державної служби за період роботи (служби) до надбання чинності Закону України «Про державну службу» N 889-VIII (889-19 ) від 10.12.2015 року обчислюється відповідно до п. 8 розділу ХІ цього Закону (а.с.51-52).

Судом встановлено, що під час роботи позивача на посаді голови комітету по фізичній культурі і спорту при виконавчому комітеті Солонянської районної ОСОБА_4 депутатів трудящих та Солонянської районної ОСОБА_4 народних депутатів з 01 вересня 1975 року по 31 липня 1981 року, що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с.29-38).

Згідно п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затведрженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 р. N 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців.

До Переліку державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби включені виконавчі комітети місцевих ОСОБА_4 депутатів трудящих, ОСОБА_4 народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.

Оскільки судом було встановлено, що позивач в період з 01 вересня 1975 року по 31 липня 1981 року працював на посаді голови комітету по фізичній культурі і спорту при виконавчому комітеті Солонянської районної ОСОБА_4 депутатів трудящих та Солонянської районної ОСОБА_4 народних депутатів, а фінансування оплати праці голови такого комітету здійснювалося з місцевого бюджету (а.с.82,83-102,119), то суд вважає, що відповідачем помилково не було враховано вказаний період роботи до стажу державної служби, оскільки ст. 25 Закону України «Про державну службу» № 3723 не містить в собі вичерпного переліку посад, які є посадами державного службовця, а містить посилання на акти Кабінету Міністрів України.

Також суд вважає, що відповідач помилково не зарахував до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 з 31 липня 1981 року по 01 грудня 1983 року на посаді заступника начальника з політико-виховної роботи відділу внутрішніх справ Солонянського райвиконкому, з 01 грудня 1983 року по 04 грудня 1989 року на посаді заступника начальника з політичної частини відділу внутрішніх справ Солонянського райвиконкому, з 04 грудня 1989 року по 13 липня 1992 року на посаді заступника начальника відділу внутрішніх справ Солонянського райвиконкому, з 13 липня 1992 року по 27 жовтня 1998 року на посаді начальника відділу внутрішніх справ Солонянського райвиконкому (а.с.71), які фінансувалися за рахунок державного бюджету (а.с.71).

Згідно Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 р. N 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ.

Оскільки судом було встановлено, що позивачу за час проходження служби в органах внутрішніх справ були присвоєні спеціальні звання «старший лейтенант міліції» згідно наказу МВС СРСР від 01 грудня 1981 року, «капітан міліції» згідно наказу УВС від 10 січня 1985 року, «майор міліції» згідно наказу МВС УСРС від 01 лютого 1989 року, «підполковник міліції» згідно наказу МВС України від 30 квітня 1993 року (а.с.47), то період його роботи з часу присвоєння спеціального звання «старший лейтенант міліції» згідно наказу МВС СРСР від 01 грудня 1981 року слід вважати державною службою.

Таким чином на думку суду відповідачем помилково не було враховано період роботи позивача з 01 грудня 1981 року по 27 жовтня 1998 року до стажу державної служби.

Посилання відповідача стосовно того, що нормативні акти відповідно до яких посади на яких працював позивач можуть бути віднесені до державної служби на час розгляду його заяви про призначення пенсії як державному службовцю втратили чинність, не приймаються судом з огляду на те, що п. 8 розділу XI Закону України «Про державну службу» N 889-VIII (889-19 ) від 10.12.2015 року передбачає, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Тому під час вирішення питання щодо віднесення певної посади до державної служби слід керуватися саме нормами такого законодавства не зважаючи на втрату ним чинності.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування. Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, повязані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11жовтня 2005 року № 8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

У згаданих рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових, економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Також зазначено, що пільги, компенсації і гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесенням змін до чинних законів за ст.22 Конституції України недопустимі.

Крім того, Конституційний Суд України в мотивувальній частині рішення від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали.

У рішенні Конституційного Суду України у справі №1-9/2015 від 13 травня 2015 року зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частина перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державного захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України). Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріплює основоположні засади права громадян на соціальний захист і відносить до законодавчого регулювання механізм реалізації цього права (абзац сьомий пункт 2 мотивувальної частини рішення від 20 червня 2001 року №10-рп/2001).

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція сформульована і Верховним Судом України, зокрема постановами в адміністративних справах від 10 грудня 2013 року (справа№21-420-а-13), від 10 грудня 2013 року (справа №21-348-а-13), від 17 грудня 2013 року (справа № 21-445-а-13), від 06 жовтня 2015 року (справа №21-2432/15).

Керуючись ст.71 КАС України суд вважає, що відповідач належних і допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій, які стосуються спірних правовідносин, не надав, а також помилково вважає, що для віднесення певної посади до категорії державної служби необхідно застосовувати ранги.

В той же час, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо зобовязання відповідача призначити йому з 26 вересня 2016 року пенсію державного службовця на підставі довідки Солонянської РДА від 26 вересня 2016 року №04-30-1299/0/224-16 у розмірі 60% від суми складових заробітної плати за останнім місцем роботи без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, оскільки відповідний розмір виплат буде визначений після вчинення дій щодо призначення пенсії, а суд позбавлений можливості самостійно здійснювати такі розрахунки та встановлювати або обмежувати граничні розміри пенсії.

На підставі Закону України «Про державну службу», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 2, 11, 17-19, 69, 71, 94, 99, 138, 158-163, 167, 183-2, 185-186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпровського приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, пп.1 п.2 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 - протиправними.

Зобовязати Дніпровське приміське обєднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 пенсію на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, пп.1 п.2 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

ОСОБА_4 може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги повинна бути одночасно направлена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2017 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина