Справа № 805/1258/17-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 р. Справа №805/1258/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 11 година 55 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., за участю секретаря судового засідання Мангуш З.В. та представників сторін:

позивача ОСОБА_1;

відповідача ОСОБА_2;

3-ї особи - не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спорту на стороні відповідача ОСОБА_4 Державної казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа підприємець ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спорту на стороні відповідача - ОСОБА_4 Державної казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області про зобовязання вчинити певні дії.

Позивач зазначила, що нею до відповідача була направлена заява про повернення надміру сплачених коштів з орендної плати за користування земельної ділянки комунальної власності у розмірі 284 888, 37 грн., які в силу приписів ст. 6 Закону України «Про тимчасові заходи на час проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669) не підлягали сплаті, проте, були нею сплачені у період з 14 квітня 2014 року по 08 червня 2016 року.

Проте, податковий орган листом від 14.03.2017 року № 10746/10/05-19-13-1 відмовив їй у задоволені заяви, зазначивши, що з 08.06.2016 року діє Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на час проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування» № 1365-VII від 17.05.2016 року, в якому зазначено звільнити тільки субєктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення на період проведення АТО, до яких не віднесено м. Маріуполь Донецької області, у якому зареєстрована та здійснює діяльність позивач.

Представник відповідача через канцелярію суду надав заперечення проти позову, у яких зазначив, що відмовляючи у задоволенні заяви позивача про повернення надмірно сплачених коштів контролюючий орган діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній доказами.

Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та встановив такі обставини.

Позивач, ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_1, Донецька область, м. Маріполь, вул. Куїнджі, буд. 142 «а», кв. 49) є фізичною особою підприємцем та перебуває на обліку у Маріупольській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 5/24-4463 від 30.09.2008 року між позивачем та Маріупольською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки від 04.11.2008 року, який був засвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в Центрі Державного земельного кадастру за № 04.08.162.00659 від 04.11.2008 року.

Відповідно до пунктів 1.1., 2.1 договору оренди позивач прийняла у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,6477 га., яка знаходиться за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, буд. 1.

Позивачем до податкового органу була подана уточнююча податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) з розбивкою річної суми грошового зобовязання рівними частками за місяцями, відповідно до якої визначені щомісячні суми орендної плати за землі державної та комунальної власності за 2014 рік, за січень у розмірі 7 821, 62 грн., за лютий у розмірі 7 064, 69 грн., за березень у розмірі 7 821, 62 грн., за квітень у розмірі 3 280, 03 грн., за земельну ділянку площею 0,6477 га, з терміном сплати до 30 числа кожного місяця поточного року.

Також позивачем до податкового органу були подані уточнюючи податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) з розбивкою річної суми грошового зобовязання рівними частками за місяцями, відповідно до якої визначені щомісячні суми орендної плати за землі державної та комунальної власності за 2015 рік за червень у розмірі 14 464, 31 грн., за липень серпень у розмірі 20 381, 53 грн., за вересень у розмірі 19 724, 06 грн., за жовтень у розмірі 20 381, 53 грн., за листопад 19 724, 06 грн., за грудень у розмірі 20 381, 53 грн. грудень 2016 року, за земельну ділянку площею 0,6477 га, з терміном сплати до 30 числа кожного місяця поточного року.

Судом встановлено, що 16.02.2017 року позивач звернулась до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області із заявою у якій просив підготувати та надати висновок до Державної казначейської служби України про повернення надміру сплачених сум орендної плати за земельні ділянки комунальної власності у розмірі 284 888, 37 грн., за земельну ділянку комунальної власності площею 0,6477 га., яка знаходиться за адресою Донецька область, м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, буд. 1.

Листом від 14.03.2017 року № 10746/10/05-19-13-1 відповідач відмовив у задоволені вказаної заяви, зазначивши, що з 08.06.2016 року діє Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на час проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування» № 1365-VII від 17.05.2016 року, в якому зазначено про звільнення субєктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення на період проведення АТО. У Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та населених пунктів розташованих на лінії зіткнення затверджено Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07.11.2014 року в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України № 1276-р від 02.12.2015 року м. Маріуполь не значиться.

Зазначені правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення правовідносин) та Законом № 1669-VІІ.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно ч.288.1. ст.288 Податкового кодексу України (далі - ПК України), підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, відповідно до ч. 288.7 зазначеної статті, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Пунктом 286.2. статті 286 ПК України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, як визначено в пункті 287.3 статті 287 ПК України.

Судом встановлено що спірні правовідносини виникли у період проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Суд застосовує норми матеріального права у редакції, що була чинною у період спірних правовідносин.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Законом України № 1669-VIІ від 02.09.2014 року Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Абзацом 1 статті 2 Закону № 1669-VIІ визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Статтею 6 Закону № 1669-VII було встановлено, що під час проведення АТО суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО, звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Період проведення АТО - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14.04.2014 р. № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення АТО або військових дій на території України (абзац перший статті 1 Закону № 1669).

З аналізу вищевикладених норм Закону № 1669-VII та ПК України видно, що зазначеним Законом встановлено пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території, а саме щодо податку який сплачується суб'єктами господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО. Зазначені норми Закону № 1669-VII не суперечать вимогам Податкового кодексу України.

Перелік земельних ділянок державної та комунальної власності, на які розповсюджуються пільги, встановлені статтею 6 Закону № 1669-VII, визначається виходячи з переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, згідно переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до вимог п. 5 ст. 11 Закону № 1669-VII.

Остаточний перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, буде затверджено у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції (абз. 3 п. 5 ст. 11 Закону № 1669-VII).

Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1053-р від 30.10.2014 року, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

В подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Тобто, зазначене розпорядження Кабінету Міністрів України було чинним та не скасовувалось, його дія лише була зупинена на відповідний час.

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053.

Суд зазначає, що вказаними розпорядженнями затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція з початку її проведення та на теперішній час.

Згідно з додатками до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р та № 1053-р від 30.10.2014 року, до зазначених населених пунктів належить м. Маріуполь Донецької області.

З огляду на викладене, оскільки позивач зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність на адміністративній території м. Маріуполь Донецької області у населеному пункті, на території якого здійснювалася антитерористична операція, період проведення антитерористичної операції триває, пільги, встановлені ст. 6 Закону № 1669-VII, поширювались на позивача як платника орендної плати за землю, який перебував та перебуває на території проведення антитерористичної операції у період з 14 квітня 2014 року по 07 червня 2016 року.

Станом на момент розгляду даної справи Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України видано не було.

Приймаючи до увагу державну реєстрацію в якості фізичної особи підприємця, відповідач є субєктом господарюванням у розумінні ст. 55 Господарського кодексу України. Отже, на неї розповсюджуються положення Закону № 1669.

Відповідно до статті 11 Закону № 1669-VII, Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Суд зазначає, що стаття 6 Закону № 1669 мала пряму дію та не вимагала додаткового вчинення будь-яких дій (отримання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин, тощо) для звільнення від сплати від орендної плати.

Крім цього, як встановлено судом та не заперечується відповідачем, позивачкою було подано уточнюючі декларації з плати за землю за 2014-2015 роки у яких позивачка у вказаний спірний період не задекларувала відповідних зобовязань.

Суд зазначає про те, що Законом України про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування» від 17.05.16 р. внесено зміни до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", які набрали чинності з 08.06.16 р.

Статті 6 і 7 Закону № 1669 були викладені у наступній редакції:

"Звільнити субєктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону";

"Скасувати субєктам господарювання орендну плату за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону".

Серед іншого, вказаним законом доповнено статтю 4 Закону № 1669 частиною 4 наступного змісту: "Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Суд зазначає, що м. Маріуполь не значиться у переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження чи у переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення відповідно до вказаних переліків населених пунктів.

Зазначені обставини свідчать про те, що починаючи з 08.06.16 р., відповідач зобовязана сплачувати плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) у загальному порядку.

Проте, у даній справі розглядаються позовні вимоги про зобовязання відповідача підготувати висновок повернення коштів, що були сплачені надміру у період до 08.06.16 р., тобто у період, у якому норми Закону № 1669 діяли у попередній редакції, що звільняла позивача від виконання обовязку зі сплати плати за землю.

Тобто, у період з 14 квітня 2014 року до 07 червня 2016 року позивач була звільнена від сплати орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,6477 га., розташованою за адресою: м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, буд. 1.

Відповідно до ч.3 ст.72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Як встановлено судом з відповідної облікової картки позивача з орендної плати, не дивлячись на звільнення від обовязку зі сплати плати за землю, позивачем було сплачено у період 14.04.14 р 07.06.16 р. орендну плату за користування земельною ділянкою на загальну суму 284 888, 37 грн.

Вказана обставина відповідачем не заперечується.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд визнає вказану суму такою, що сплачена позивачкою надміру.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. п. 43.1, 43.3 43.5 ст. 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобовязань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Як встановлено судом 16.02.2017 року позивач звернулась до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області із заявою у якій просив підготувати та надати висновок до Державної казначейської служби України про повернення надміру сплачених сум орендної плати за земельні ділянки комунальної власності у розмірі 284 888, 37 грн., за земельну ділянку комунальної власності площею 0,6477 га., яка знаходиться за адресою Донецька область, м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, буд. 1.

Проте, відповідач свій обовязок щодо підготовки та подання відповідного висновку органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у встановлені ПК України строки не виконав.

Враховуючи викладене позовні вимоги про зобовязання відповідача підготувати та надати висновок (подання) до ОСОБА_4 державної казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області про повернення фізичній особі підприємцю ОСОБА_3 надміру сплаченої суми орендної плати у розмірі 284 888, 37 грн. за земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, буд. 1, загальною площею 0,6477 га., кадастровий номер :03:006:0196, підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України судові витрати у сумі 1 600,00 грн., здійснені позивачем, підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями Податкового кодексу України, Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та статтями 2, 7-12, 69-72, 87-98, 122-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спорту на стороні відповідача - ОСОБА_4 Державної казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області про зобовязання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Зобовязати Маріупольську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області підготувати та надати висновок (подання) до ОСОБА_4 державної казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області про повернення фізичній особі підприємцю ОСОБА_3 надміру сплаченої суми орендної плати у розмірі 284 888 (двісті вісімдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят вісім) гривень 37 (тридцять сім) копійок за земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, буд. 1, загальною площею 0,6477 га., кадастровий номер :03:006:0196.

Стягнути на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_1) судовий збір у сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області ().

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 03 квітня 2017 року.

Постанову складено у повному обсязі 10 квітня 2017 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частин постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бабіч С.І.