Справа № 826/1519/16
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1519/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство «АІТІ» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 26.11.2014 №,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 26.11.2014 №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на те, що судом першої інстанції було ухвалене законне та обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, посадовою особою відповідача проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за вересень 2014 року; за наслідками перевірки складено акт від 12 листопада 2014 року №519/26-59-15-02-39.

Актом перевірки встановлено порушення вимог пунктів 200.1, 200.2, 200.3, 200.4 статті 200 ПК України, пункту 6 розділу V, підпункт 14.2 розділу ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Наказ Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 №678 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 грудня 2013 року за №2094/24626), що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за вересень 2014 року в розмірі 1942368,00 грн.

В обґрунтування порушення контролюючий орган посилається на те, що товариством в додатку 2 у полі «Залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду (рядок 22 декларації звітного (податного) періоду)» в графі 2 «Звітний (податковий) період, у якому виникла сума» вказано період - 08.2014, в той час як згідно декларації за серпень 2014 року від 22.09.2014 № товариством задекларовано рядок 18 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» в розмірі 1321,00 грн. Зазначене, на думку посадової особи контролюючого органу, свідчить про неправомірне декларування товариством суми до бюджетного відшкодування у розмірі 1942368,00 грн, та, як наслідок, про завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1942368,00 грн.

26 листопада 2014 року відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення №, яким на підставі акту перевірки за виявлені порушення позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1942368,00 грн по декларації за вересень 2014 року; також застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 485592,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, оскільки неправильне складання податкової декларації не може бути підставою для зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 200 ПК України передбачений порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Згідно пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.2 статті 200 Кодексу передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3).

Згідно пункту 200.4 статті якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. Платник податку зберігає право на отримання бюджетного відшкодування коштами у майбутніх звітних (податкових) періодах (пункт 200.6.).

У відповідності до пункту 200.7 та 200.8 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій.

Згідно пункту 200.10 статті протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Так, посадовою особою відповідача на підставі пункту 200.10 статті 200 ПК України проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за вересень 2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 жовтня 2014 року позивачем до контролюючого органу подано податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2014 року, в якій у рядку 21 та визначив залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, у розмірі 1942368,00 грн; в рядку 21.1 значення рядка 20.2 податкової декларації попереднього звітного періоду - 1942368,00 грн; також позивачем в рядку 23.2 визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів у розмірі 1942368,00 грн.

Згідно додатку 2 до податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню, виникла з частин залишку від'ємного значення, які виникли у періоді серпні 2014 у розмірі 1942368,00 грн. Також, позивачем було подано розрахунок суми бюджетного відшкодування (додаток 3).

Разом з тим, згідно поданої позивачем 18 вересня 2014 року декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року, позивачем визначено у рядку 18 позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) кредиту у розмірі 1321,00 грн; не задекларовано в рядку 21 залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду; не задекларовано в рядку 20.2 зарахування від'ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (значення цього рядка переноситься рядка 21.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду), та в рядку 22 залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.

Згідно рядка 17 податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року та розділу ІІ додатку 5 до декларації, позивачем віднесено до складу податкового кредиту 3532497,00 грн; в рядку 9 декларації за серпень 2014 визначено податкові зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 3533818,00 грн, що за вирахування визначеного податкового кредиту складає позитивне значення у розмірі 1321,00 грн (рядок 18).

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 50.2 статті 50 ПК України визначено, що платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

На вимогу колегії суддів представником позивача було надано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за серпень 2014 року (звітний (податковий) період вересень 2014 року), який поданий 24 вересня 2014 року (зареєстрований за №).

Згідно вказаного розрахунку позивачем не були уточнені показники податкових зобов'язань, податкового кредиту та розрахунки за звітний період.

З наведеного вбачається, що позивачем, з урахуванням уточнень, в серпні 2014 року не було визначено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (рядок 19), який відповідно до положень пункту 200.1 та 200.3 є визначальним під час визначення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

Зазначене також призвело до не відображення в рядку 20.2 зарахування від'ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, значення якого переноситься до рядка 21.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду, тобто вересня 2014 року, в той час як позивачем в декларації за вересень 2014 року у рядку 21.1 було відображено показник 1942368,00 грн.

Крім цього, позивачем не було визначено в рядку 22 залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, що виключає можливість врахування доводів позивача про те, що за наслідками подання уточнюючих розрахунків у серпні 2014 року до податкових декларацій з податку на додану вартість за періоди січня, лютого, березня, травня та червня 2014 року, сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, у декларації за період вересня 2014 року склала 1942368 ,00 грн.

При цьому, згідно наданих до матеріалів справи уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, позивачем у серпні 2014:

- розрахунком від 27.08.2014, який зареєстрований контролюючим органом 27.08.2014 за №, уточнені показники декларації з податку на додану вартість за січень 2014 року, зокрема рядків 19 (від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду) та 20.2 (зарахування від'ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, значення якого переноситься до рядка 21.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) на 1101740,00 грн, які до виправлення не декларувалися (т. 1 а.с. 56 - 61);

- розрахунком від 18.08.2014, який зареєстрований контролюючим органом 27.08.2014 за №, уточнені показники декларації з податку на додану вартість за лютий 2014 року, в якому позивачем не було задекларовано та виправлені показники рядка 19 (від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду), та рядок 21.1 (залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, в той час як рядок 20.2 декларації попереднього звітного (податкового) періоду складає 1101740,00 грн; також, позивачем не визначені показники в рядку 22 (залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду); (т. 1 а.с. 92 - 97);

- розрахунком від 18.08.2014, який зареєстрований контролюючим органом 27.08.2014 за №, уточнені показники декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року, зокрема рядків 19 (від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду) та 20.2 (зарахування від'ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, значення якого переноситься до рядка 21.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) на 840628,00 грн, які до виправлення в податковій декларації не декларувалися (т. 1 а.с. 131 - 156);

- розрахунками від 20.08.2014 (зареєстровано контролюючим органом 20.08.2014 №, звітний період, за який виправляються помилки - травень 2014 року), від 18.08.2014 (зареєстровано контролюючим органом 20.08.2014 №, звітний період, за який виправляються помилки - червень 2014 року) позивачем не визначалися та не виправлялися рядки 19 (від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду); 20.2 (зарахування від'ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, значення якого переноситься до рядка 21.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду); рядок 22 (залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду).

Зазначена податкова звітність з показниками також були предметом документальної планової перевірки ТОВ «Рекламне агентство «АІТІ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 01.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 01.12.2014; за наслідками якої складено акт від 20.07.2015 №333/26-59-22-12/30019424.

Вказаним актом також підтверджено, що позивачем уточнюючими розрахунками від 27.08.2014 № та від 27.08.2014 №, було здійснено уточнення показників рядків 19 (від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду) та 20.2 (зарахування від'ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, значення якого переноситься до рядка 21.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) шляхом включення 1101740,00 грн у січні 2014 року та 840628,00 грн у березні 2014 року.

З наведеного можна зробити висновок, що позивачем були уточнені у січні 2014 року та березні 2014 року показники від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та включені суми податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду у розмірі 1101740,00 грн та 840628,00 грн, проте в подальшому, з урахуванням уточнень, не відображалися у податковій звітності у лютому та березні (стосовно від'ємного значення за січень 2014 року у сумі 1101740,00 грн), у квітні, травні, червні, та липні 2014 року; також, у зазначений період січня - липня 2014 року позивачем не заявлялися до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість.

При цьому, згідно акту перевірки від 20.07.2015 №333/26-59-22-12/30019424, під час проведення перевірки були враховані акти камеральних перевірок від 12.11.2014 №519/26-59-15-02-39, на підставі якого винесено оскаржуване у даній справі податкове повідомлення - рішення, та від 19.12.2014 №586/26-59-15-02-39.

Щодо посилання представника позивача на рішення адміністративних судів у справі №826/15919/15, які набрали законної сили, та в яких, на його думку, встановлені обставини, що мають приюдиціне значення для даної справи, колегією суддів встановлено наступне.

Колегією суддів встановлено, що на підставі акту перевірки від 19.12.2014 року №586/26-59-15-02-39 було винесено податкове повідомлення - рішення від 31.12.2014 №, яке було предметом оскарження у адміністративній справі №826/15919/15.

Так, у справі №826/15919/15 постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року, що залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 листопада 2016 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство «АІТІ» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 31.12.2014 № задоволено (справа розглянута у судовому засіданні).

Згідно частини п'ятої статті 254 КАС України ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, обставини, встановлені в постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22 листопада 2016 року, не потребують доказуванню.

Згідно вказаних судових рішень, в ході камеральної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року відповідачем встановлено порушення вимог пункту 200.4 статті 200 ПК України, пункту 6 розділу V та підпункту 14.2 розділу III Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за жовтень 2014 року в розмірі 2043433,00 грн. Фактичні обставини справи свідчать, що згідно з поданою ТОВ «Рекламне агентство «АІТІ» декларацією з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, сума бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних періодів, відображена в рядку 23.2 декларації, складає 2043433,00 грн, яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди, а саме: за вересень 2014 року в сумі 101065,00 гри, за березень 2014 року в сумі 840628,00 грн; за січень 2014 року в сумі 1101740,00 грн.

Також, згідно вказаних судових рішень, відповідачем на сторінці 5 акту перевірки не було визначені показники у рядку 2 розрахунку бюджетного відшкодування (додаток 3) та в графі 4 додатка 2.

Задовольняючи позов у справі №826/15919/15, суди дійшли висновку, що відмова ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві в реалізації права позивача на бюджетне відшкодування лише на підставі некоректного заповнення ним додатків 2 та 3 до спірної декларації при наявності в ТОВ «РА «АІТІ» непогашеного (неповернутого) залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за січень, березень, вересень 2014 року в загальному розмірі 2043433,00 грн, не може бути визнана правомірною.

Отже, позивач в податкові декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року в рядку 23.2 визначив суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах у сумі 2043433,00 грн, яка складається з залишків від'ємного значення попередніх періодів, а саме з 1101740,00 грн, яке внесено уточнюючим розрахунком до податкової декларації за січень 2014 року, з 840628,00 грн, яке внесено уточнюючим розрахунком до податкової декларації за березень 2014 року, та з 101065,00 грн, яке було сформовано у вересні 2014 року (рядок 19 декларації за вересень 2014 року).

Разом з тим, згідно декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року, позивач в рядку 23.2 визначив суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах у сумі 1942368,00 грн, яка складається з залишків від'ємного значення попередніх періодів, а саме з 1101740,00 грн, яке внесено уточнюючим розрахунком до податкової декларації за січень 2014 року, з 840628,00 грн, яке внесено уточнюючим розрахунком до податкової декларації за березень 2014 року.

З наведеного вбачається, що позивачем у вересні та жовтні 2014 року фактично було заявлено до бюджетного відшкодування суми, які складаються з залишків від'ємного значення попередніх періодів січня та березня 2014 року.

Відповідно, оскільки право позивача на бюджетне відшкодування суми податку на додану вартість за жовтень 2014 року у розмірі 2043433,00 грн, яка складається, в тому числі з від'ємного значення попередніх періодів січня та березня 2014 року, підтверджено судовими рішеннями, які набрали законної сили, колегія суддів вважає, що заявляючи у вересні 2014 року до відшкодування ті ж самі суми від'ємного значення, що і у жовтні 2014 року позивачем допущено завищення бюджетного відшкодування на загальну суму 1942368,00 грн (залишки від'ємного значення попередніх періодів, а саме 1101740,00 грн, яке визначено уточнюючим розрахунком до податкової декларації за січень 2014 року, 840628,00 грн, яке визначено уточнюючим розрахунком до податкової декларації за березень 2014 року).

Враховуючи, що позивачем у серпні 2014 року не було визначено від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду, який відповідно до положень пункту 200.1 та 200.3 є визначальним під час визначення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню, а також повторне заявлення до відшкодування сум податку на додану вартість, яка складається з від'ємних значень попередніх податкових (звітних) періодів січня та березня 2014 року, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки акту перевірки про завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень 2014 року.

Згідно підпункту «б» пункту 200.14 статті 200 Кодексу якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми бюджетного відшкодування, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно пункту 58.1 статті 58 ПК України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 123.1 статті 12 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму зменшення суми бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених, зокрема підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно податкового повідомлення - рішення від 26 листопада 2014 року № до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 485592,00 грн, що складає 25 відсотків суми завищеної суми бюджетного відшкодування - 1942368,00 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що податкове повідомлення - рішення від 26.11.2014 № про зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування з податку а додану вартість на загальну суму 1942368,00 грн та застосування штрафу у сумі 485592,00 грн є правомірним, відповідно, суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позов.

Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до пункту 1 та 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини шостої статті 187 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 зазначеного Закону за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на 1 січня складає 1378 гривень.

Як вбачається з адміністративного позову, предметом спору є податкове повідомлення - рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1942368,00 грн, та застосування штрафу у розмірі 485592,00 грн.

Враховуючи, що даний спір може призвести до зменшення майна особи, колегія суддів вважає, що даний адміністративний позов має майновий характер.

Отже, в даному випадку ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. Відповідно, судовий збір повинен складати 40061,34 грн (2427960,00х0,015х1,1).

Відповідно до частини першої статті 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Так, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016 у даній справі апелянту відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення.

Відповідно до частини першої статті 88 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки апелянтом на час розгляду апеляційної скарги судовий збір не сплачений, колегія суддів вважає, що він підлягає розподілу шляхом його стягнення з відповідача.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити.

Скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (ідентифікаційний код 39561761, адреса: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 26) до Державного бюджету України (отримувач коштів ГУК у м. Києві, , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача 820019; рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 40061 (сорок тисяч шістдесят одна) гривня 34 копійки.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Постанову у повному обсязі складено 14.04.2017)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.