Справа № 820/5795/16
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 р. Справа № 820/5795/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2017р. по справі № 820/5795/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду першої інстанції з позовом в якому просила визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № 605-р від 30.09.2016р. «Про анулювання дії ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами».

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від23.01.2017р. адміністративний позов Фізичної особипідприємця ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано розпорядження Головного управління ДФС у Харківській області № 605-р від 30.09.2016р. "Про анулювання дії ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами".

Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 15, 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», ст. 159 КАС України, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.195 КАС України справа розглянута в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 06.11.2006р. є фізичною особою підприємцем, перебуває на податковому обліку, основними видами діяльності є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах, переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, що підтверджується копіями виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, довідки про взяття на облік платника податків від 07.11.2006р. № 309. (а.с. 14, 15)

Позивач мала ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії АЖ № 045626 (реєстраційний номер 16) та ліцензію на роздрібну торгівлю тютюновими виробами серії АЖ № 045627 (реєстраційний номер 17) терміном дії з 30.12.2015 по 30.12.2016р. виданих ГУ ДФС у Харківській області за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Геніївка, вул. Молодіжна,1, магазин. (а.с. 12, 13)

19.05.2016р. працівниками Зміївського відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області складено протокол про адміністративне правопорушення № 026769 відносно продавця магазину ОСОБА_2 яка 19.05.2016р. о 17 год. 10 хв. у магазині «Каштан» (ФОП «ОСОБА_3О.»), здійснила продаж пляшки Сидру 0,5 л 4,7 % та пачки тютюнових виробів «Rothmans Demi» неповнолітній особі- Спасову В.О., ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 19)

Протокол підписаний ОСОБА_2 без зауважень, та надані до нього письмові пояснення.

30.09.2016р. Головним управлінням ДФС у Харківській області на підставі зазначеного протоколу прийнято розпорядження № 605-р «Про анулювання дії ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами», яким анульовано дію ліцензій позивача на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами від 30.12.2015р. № 16, № 17. (а.с. 17)

Також на підставі зазначеного протоколу 23.06.2016р. постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області №2 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с. 55-56)

Рішенням виконавчого комітету Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області від 31.10.2016р. № 38 постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області про накладення адміністративного стягнення від 23.06.2016р. № 2 відносно ОСОБА_2 скасована, справа закрита за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. (а.с 81)

Позивач вважаючи розпорядження від 30.09.2016р. № 605-р «Про анулювання дії ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами» незаконним та протиправним звернулась до суду першої інстанції.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про анулювання ліцензії є необґрунтованим, неправомірним, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП в діях ОСОБА_2, та як наслідок відсутні докази про порушення позивачем вимог ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Відповідно до ч.4 ст. 15-3 Закону №481/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється ( ч.5 ст. 15-3 Закону №481/95-ВР ).

Також, згідно п. 9 Постанови КМУ від 30.07.1996 р. № 854 Про затвердження правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, закріплена аналогічна норма щодо заборони продажу алкогольних напоїв особам, які не досягли 18 років.

Відповідно до п.10 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, продаж алкогольних напоїв громадянам, які не досягли 18-річного віку, забороняється.

Згідно п.11 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, також зазначено, що продавець в разі виникнення сумніву щодо віку покупця продаж алкогольних напоїв здійснюється за умови пред'явлення документа, що засвідчує його вік.

Статтею 16 Закону № 481-ВР передбачено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної Законами України.

Відповідно до ст.15 Закону № 481-ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях.

Отже, законом запроваджено в імперативній формі заборони на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

Ця вимога спонукає суб'єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказами в адміністративному судочинстві, відповідно до частини 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (частина друга цієї статті).

Колегія суддів зазначає, що факт порушення позивачем ст.15-3 Закону України № 481/95 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, протоколом особистого огляду та вилучення від 19.05.2016р., письмовими поясненнями як продавця, так і неповнолітньої особи, наданої в присутності законного представника.

Зі змісту наявних у матеріалах справи письмових пояснень, які відбиралися працівником Зміївського ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області у неповнолітнього ОСОБА_4, вбачається, що останній підтвердив придбання 19.05.2016 року о 17.10 годин пляшки сидру « Somersby» 0,5 л 4,7 % та пачки тютюнових виробів «Rothmans Demi». Пояснення неповнолітнього надані в присутності його матері ОСОБА_5

Також, в присутності понятих 19.05.2016р. в 17.10 год. у ОСОБА_4 вилучені в приміщенні магазину «Каштан» зазначені алкогольний напій та одна пачка тютюнових виробів, що підтверджується протоколом особистого огляду та вилучення.

В письмових поясненнях, наданих працівнику міліції ОСОБА_2 підтвердила, що працює продавцем в магазині "Каштан" ФОП ОСОБА_3 та 19.05.2016р. здійснила продаж біля 17.10 год. зокрема цигарок та сидру чоловіку, документів у нього не перевіряла.

Таким чином під час розгляду справи встановлено факт реалізації тютюнових виробів та алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років, який підтверджується матеріалами перевірки, проведеної правоохоронними органами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями продавця гр. ОСОБА_2, поясненнями неповнолітнього ОСОБА_4, протоколом огляду та вилучення речей. (а.с. 20-24).

Виходячи з вищевикладеного, є доведеним факт реалізації особі, яка не досягла 18 років пачки сидру « Somersby» 0,5 л 4,7 % та однієї пачки тютюнових виробів «Rothmans Demi» в магазині ФОП ОСОБА_3 за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Решетилівка, вул. Молодіжна,1.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи спір суд першої інстанції не зазначив підстав неврахування наявних в матеріалах справи письмових пояснень неповнолітньої особи, продавця ОСОБА_2, протоколу огляду та вилучення, договору про професійне навчання та табелю обліку робочого часу, протоколу про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи спір судом першої інстанції послався на рішення адміністративної комісії від 31.10.2016р. про закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2

Відповідно до ч. 4 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Обов'язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Водночас правова кваліфікація діяння особи, наведена у постанові про адміністративний проступок (тобто застосування тих чи інших правових норм до відповідної поведінки), не є обов'язковою для адміністративного суду.

Висновки та оцінки іншого органу, яким вирішена справа про адміністративне правопорушення щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов'язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку.

Колегія суддів зазначає, що рішення адміністративної комісії виконавчого комітету Геніївської сільської ради від 31.10.2016р. яким скасовано постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та закрито справу за відсутністю в її діях складу адміністративного порушення, не містить викладення обставин події, міркувань , з яких зазначений орган дійшов до висновку про відсутність складу правопорушення та оцінку доказів.

З огляду на викладене, зазначене рішення не має преюдиціального значення для вирішення даної адміністративної справи.

Отже, посилання суду першої інстанції на рішення адміністративної комісії виконавчого комітету Геніївської сільської ради від 31.10.2016р. є необґрунтованими, оскільки вказане рішення не надає оцінку та не спростовує наявність в матеріалах правоохоронного органу доказів вчинення адміністративно-господарського порушення, зокрема, пояснень продавця, пояснень неповнолітньої особи, тощо. Сукупність зазначених обставин унеможливлює розгляд рішення виконавчого комітету Геніївської сільської ради від 31.10.2016р. як підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Доводи позивача щодо не перебування в трудових відносинах з ОСОБА_2 спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме договором про професійне навчання безробітного від 12.04.2016р. укладеним між позивачем та ОСОБА_2 з якого вбачається, що остання виконує обов'язки продавця, письмовими поясненнями ОСОБА_2, наданими працівникам міліції в яких вона підтверджує факт роботи продавцем в магазині позивача, та табелем обліку робочого часу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що зібраними у справі фактичними даними, які узгоджується між собою, є належними та допустимими доказами, доведено провину позивачки у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", відповідальність за яке настає, в тому числі, в разі продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів неповнолітнім, тому вимоги позивачки є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 23.01.2017 року не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставною для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова судом першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивачки не підлягають.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.п.3, 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2017р. по справі № 820/5795/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволені позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 -відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_6
Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8
Повний текст постанови виготовлений 14.04.2017 р.