Справа № 127/829/17
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/829/17

Головуючий у 1-й інстанції: Гриневич В.С.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

05 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправними дій щодо відмови нарахування компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати,

В С Т А Н О В И В :

16 січня 2017 року позивач, ОСОБА_2, звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці в якому просив зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з 01.03.2013 року по 30.11.2016 року.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено:

-визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці, викладену у листах від 28.11.2016р. №176/к-2 та від 10.01.2017р. №197/к-2, щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з 01.03.2013 року по 30.11.2016 року.

-зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 компенсацію втрати частини пенсії (доходу), у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з 01.03.2013 року по 30.11.2016 року.

-стягнуто на користь ОСОБА_2 640,00 грн. судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Під час судового засідання позивач заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, 04 квітня 2017 року до суду надійшла заява від представника відповідача про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з 05.12.1997р. по 28.02.2013р. позивач отримував пенсію за вислугу років, призначену йому відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці №19145 від 07.03.2013 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2016 року визнано протиправним та скасовано розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця № 19145 від 07.03.2013 р. щодо призначення ОСОБА_2 пенсії за віком.

В подальшому, додатковою постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.10.2016 року зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці призначити ОСОБА_2 з 01.03.2013 року пенсію за віком, відповідно до ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням розміру середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, виходячи із розміру заробітної плати за 2010 2012 роки.

На виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2016 року та додаткової постанов від 19 жовтня 2016 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Вінниці прийнято нове рішення про призначення позивачу пенсії за віком з застосуванням при обчисленні розміру пенсії середньої заробітної плати по України за 2010-2012 роки, а також в грудні 2016 року відповідачем нараховано та виплачено позивачу різницю в розмірі пенсії за період з 01.03.2013р. по 30.11.2016р. в сумі 78744,33 грн.

09 листопада 2016 року та повторно 21 грудня 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці з заявами про нарахування компенсації втрати частини доходів у зв'язку із застосуванням при обчисленні розміру пенсії середньої заробітної плати по Україні за 2013 - 2016 роки.

Листами 176/к-2 від 28.11.2016 року та №197/к-2 від 10.01.2017 року Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці відмовлено позивачу в задоволенні його вимог та повідомлено, що рішення суду виконано відповідачем в повному обсязі.

Не погоджуючись з відмовою Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з скасуванням розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці №19145 від 07.03.2013 року, розмір пенсії позивача в оскаржуваний період зменшився, а тому вимога позивача про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати врегульовано Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон № 2050-14) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. №159 (далі Порядок).

Згідно ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі пенсії.

З аналізу наведених положень законодавства вбачається, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону №1058-IV, статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України у постановах від 7 листопада 2012 року № 6-131цс12 та від 18 листопада 2014 року №21-518а14.

Судом першої інстанції встановлено, що нарахування та виплата позивачу відповідного доходу відбулись у зв'язку із призначенням пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2016 року та додаткової постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року по справі №127/3838/14-а.

Отже, з урахуванням викладеного, судова колегія приходить до висновку, що несвоєчасне нарахування сум відбулось у зв'язку з неправомірною відмовою Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, що встановлено судовим рішенням в справі №127/3838/14-а щодо призначення позивачу пенсії, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що внаслідок визнання рішеннями суду розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці протиправним позивачу зменшено розміру щомісячної пенсії в період з 01.01.2013 року по 30.11.2016 року, а тому судом правомірно задоволено позовні вимоги позивача та визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці викладену у листах від 28.11.2016 року №176/к-2 та від 10.01.2017 року №197/к-2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з 01.03.2013 року по 30.11.2016 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 11 квітня 2017 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г. Полотнянко Ю.П.