Справа № 807/26/17
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2017 рокум. Ужгород№ 807/26/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

за участі сторін:

представник позивача - не з'явився;

представник відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 4473,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 11 квітня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову у повному обсязі було складено 18 квітня 2017 року.

10 січня 2017 року, до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовною заявою Державна податкова інспекція у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, якою просить суд: "1. Прийняти позовну заяву до свого провадження; 2. Стягнути податковий борг перед бюджетом з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податковий номер - НОМЕР_1, АДРЕСА_1 в розмірі 9473,00 грн.".

Позовну заяву мотивовано тим, що станом на 26 грудня 2016 року за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 рахується податковий борг до бюджету на загальну суму 9473,00 грн.. Позивачем проведено фактичну перевірку відповідача, за результатами якої встановлено факт не оприбуткування готівкової виручки в КОРО на загальну суму 1894,60 грн., чим порушено вимоги Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2014 року за № 637. 20 жовтня 2016 року позивачем на підставі акту перевірки від 10 жовтня 2016 року у відповідності до пункту 1 абзацу 3 Указу Президента України від 12 червня 1995 року за № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», винесено податкове повідомлення-рішення за № , відповідно до якого до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 9473,00 грн. (1894,60х5). Відтак позивач просить задовольнити позовну заяву та стягнути вказану суму боргу з відповідача.

21 лютого 2017 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду за допомогою факсимільного зв'язку надійшло клопотання від представника позивача, відповідно до якого останній просить прийняти його відмову від частини позовних вимог щодо стягнення з відповідача 5000,00 грн. та закрити провадження у справі в цій частині вимог. Вв решті позовних вимог щодо стягнення з відповідача 4473,00 грн. підтримує позов у повному обсязі та просить суд розглянути справу без його участі за наявними в матеріалах справи доказами.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року, закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 5000,00 грн. податкового боргу.

07 квітня 2017 року, представником позивача повторно за допомогою факсимільного зв'язку надіслано клопотання про розгляд справи у його відсутності за наявними матеріалами у справі.

Відповідач у судове засідання не з'явився та не забезпечив явку свого уповноваженого представника, хоча судом вживалися заходи щодо виклику відповідача, що передбачені Главою 3 Розділу II КАС України. Заперечення проти позову відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 47 КАС України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Відповідно до статті 41 частини 1 КАС України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Положенням статті 67 частини 1 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки, збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до вимог статті 16 пункту 16.1 підпункту 16.1.4 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Судом встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності Тячівському районною державною адміністрацією Закарпатської області від 21 лютого 1997 року за юридичною адресою: АДРЕСА_2; податковий номер - НОМЕР_1. Остання взята на облік Державною податковою інспекцією у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області з 27 лютого 1997 року. Видами діяльності якої за КВЕД 56.10, 56.30 є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування та обслуговування напоями (а.с. 7).

03 жовтня 2016 року працівниками Головного управління ДФС у Закарпатській області проводилася перевірка господарської одиниці бар «ІНФОРМАЦІЯ_1», орендатором якого являється фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та який розташований за адресою: АДРЕСА_3 В ході проведеної перевірки встановлено не оприбуткування готівкової виручки в книгу обліку розрахункових операцій з 13 вересня 2016 року по 30 вересня 2016 року на загальну суму 1894,60 грн.. Згідно висновків перевірки встановлено порушення підпункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року за № 637, про що складено відповідний Акт від 07 жовтня 2016 року реєстраційний номер 0412/16/13/РРО/НОМЕР_1 (а.с.а.с. 10, 11).

Відповідно до пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, що затверджене Постановою Національного банку України від 15 грудня 2004 року за № 637 (далі по тексту Положення № 637), уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) , та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах

Оприбуткуванням готівки згідно з пунктом 1.2 Положення № 637 є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

12 червня 1995 року Президентом України видано Указ "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" за № 436/95, яким, зокрема, врегулював питання відповідальності суб'єктів господарювання за не оприбуткування у касах готівки.

Відповідно до вимог статті 1 абзацу 3 вказаного Указу Президента України, у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Таким чином адміністративно-господарська санкція за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки встановлена саме цим Указом.

Відповідно до статті 14 пункту 14.1 підпункту 14.1.265 Податкового кодексу України, штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до статті 14 пункту 14. 1 підпункту 14.1.39 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до статті 14 пункту 14. 1 підпункту 14.1.156 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до норми статті 54 пункту 54.3 підпункту 54.3.3 Податкового кодексу України (на яку також посилається відповідач приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення), контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відтак, на підставі вищенаведених норм, 20 жовтня 2016 року позивачем винесено відносно відповідача податкове повідомлення-рішення за № , яким застосовано до останнього штрафні (фінансові) санкції в розмірі 9473 грн. (1894,60х5) (а.с. 12). Відповідач одержав вищезазначене податкове повідомлення-рішення 21 жовтня 2016 року, що підтверджується його підписом на цьому ж податковому повідомленні-рішенні (а.с. 12).

Відповідно до вимог статті 56 пунктів 56.1, 56.2, 56.12, 56.15, 56.18 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Якщо відповідно до цього Кодексу контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов'язання платника податків за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) контролюючого органу. Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У суду, на час розгляду даної справи, відсутні докази щодо оскарження відповідачем вищевказаних податкових повідомлень-рішень. Таким чином, сума, що визначена відповідачеві такими податковими повідомленнями-рішеннями від у розумінні статті 56 Податкового кодексу України, вважається узгодженою.

Відповідно до статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В силу ст. 14 п. 14.1 пп. 14.1.153 даного Кодексу, податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Так, у відповідності до вищезазначених норм Податкового кодексу України, 23 листопада 2016 року на адресу відповідача скеровано податкову вимогу форми «Ф» за № 15028-17 від 22 листопада 2016 року (а.с. 9), яка була вручена відповідачеві 29 листопада 2016 року, про що свідчить відповідний підпис на повідомленні про вручення рекомендованої кореспонденції (а.с. 9).

При цьому, з часу виставлення податкової вимоги податковий борг не переривався. Заперечень щодо суми податкового боргу або доказів його сплати відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 14 пункту 14.1 підпункту 14.1.175 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Заборгованість відповідача підтверджується наявною в матеріалах справи обліковою карткою платника податків (а.с.а.с. 8, 20).

Зважаючи на вказані норми законодавства, враховуючи обставини, встановлені судом, позовну заяву - позовну заяву Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 4473,00 грн. необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 4473,00 грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податковий номер - НОМЕР_1, АДРЕСА_4) податковий борг в сумі 4473,00 (чотири тисячі чотириста сімдесят три гривні 00 коп.) грн..

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяС.Є. Гаврилко