Справа № 350/811/16-а,2-а/350/7/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року Справа № 876/2927/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Онишкевича Т. В.;

за участю секретаря судового засідання Мацьків М. С.;

представника відповідача ОСОБА_1;

представник третьої особи ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 25 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2016 року Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області про визнання незаконною бездіяльності Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області щодо не розгляду заяви позивачів про надання дозволу на складання проекту землеустрою та відведення земельної ділянки площею 0,0662 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по вул. Січових Стрільців, 75 в смт. Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області; зобовязання Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області прийняти рішення про надання дозволу позивачам на складання проекту землеустрою та відведення земельної ділянки площею 0,0662 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по вул. Січових Стрільців, 75 в смт. Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що позивачі бажають приватизувати земельну ділянку, з цією метою вони звернулися до Перегінської селищної ради з заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою та відведення земельної ділянки, однак рішення сесії Перегінської селищної ради про надання дозволу на складання проекту землеустрою не прийнято, а позивачів не повідомлено про причини такої бездіяльності.

Постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 25 січня 2017 року позов задоволено. Визнано незаконною бездіяльність Перегінської селищної ради щодо нерозгляду заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5 про надання дозволу на складання проекту землеустрою та відведення земельної ділянки, площею 0,0662 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по вул. Січових Стрільців, 75 смт. Перегінське, Рожнятівського району Івано-Франківської області. Зобов'язано Перегінську селищну раду Рожнятівського району Івано-Франківської області прийняти рішення, яким надати ОСОБА_4, ОСОБА_5 дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0662 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по вул. Січових Стрільців, 75 смт. Перегінське, Рожнятівського району Івано-Франківської області.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, третьою особою ОСОБА_3, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача та представник третьої особи, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримали та просять таку задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 являються співвласниками житлового будинку по вул. Січових Стрільців, 75 у смт. Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області.

Згідно повідомлення від 04 лютого 2016 року (а.с.40) заява позивачів від 11 грудня 2015 року 02 лютого 2016 року розглядалась на сесії Перегінської селищної ради, однак в звязку з тим що по даному питанню виник спір з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 і справу подали на розгляд суду, то дане питання буде розглядатись після рішення суду.

Випискою із протоколу засідання тринадцятої сесії Перегінської селищної ради сьомого демократичного скликання від 24 листопада 2016 року підтверджено, що по заяві ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок рішення не прийнято ( а.с.66).

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції частково погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в ОСОБА_5» закріплені принципи діяльності місцевого самоврядування в ОСОБА_5, відповідно до яких вони діють на засадах: народовладдя, законності, гласності, колегіальності, поєднання місцевих і державних інтересів, виборності, правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами, підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб, державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування, судового захисту прав місцевого самоврядування.

За змістом даної норми, будь-яка особа має право на достовірну, своєчасну та повну інформацію, на участь у вирішенні питань, що торкаються її законних інтересів, а орган місцевого самоврядування несе перед фізичними особами відповідальність за свою діяльність, яка повинна проводитися у відповідності до закону.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в ОСОБА_5» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в ОСОБА_5» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

За змістом ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вирішення земельних спорів.

При цьому вказана норма вимагає, щоб вирішення питань у галузі земельних відносин здійснювалося відповідно до Земельного кодексу України та чинного законодавства України.

За змістом ст.116 ЗК України громадяни набувають права власності або користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 120 Земельного кодексу України якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користування, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщенні, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до частини першої статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно вказаних норм, позивачі, яким відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого 02 серпня 1994 року на праві спільної часткової власності належить 47/100 та 53/100 відповідно частин житлового будинку по вул. Січових Стрільців,75 у смт. Перегінське ( а.с.7-8,10), мають переважне право на отримання у власність земельної ділянки, на якій розташований їхній житловий будинок (а.с.34).

За змістом ст. 118 Земельного кодексу громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

11 грудня 2015 року позивачі звернулися до Перегінської селищної ради із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею, 0,0662 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по вул. Січових Стрільців,75, однак селищна рада у строк визначений законодавством не вирішила зазначеного питання, та не надала вмотивованого рішення про відмову в наданні дозволу позивачам на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Встановлено, що суб'єкт владних повноважень, а саме Перегінська селищна рада Рожнятівського району Івано-Франківської області не вказала у своєму рішенні та письмових відповідях жодних із підстав для відмови у наданні дозволу позивачам на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з числа тих, що передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України, а також, не прийняла рішення щодо надання такого дозволу.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що бездіяльність Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про надання дозволу складання проекту землеустрою та відведення земельної ділянки площею 0,0662 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по вул. Січових Стрільців, 75 в смт. Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області порушує права позивачів та є неправомірною.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що позовна вимога про зобовязання Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області прийняти рішення про надання дозволу позивачам на складання проекту землеустрою та відведення земельної ділянки площею 0,0662 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по вул. Січових Стрільців, 75 в смт. Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Колегія суддів наголошує, що дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування, що не вправі здійснити суд.

В даному випадку, суд першої інстанції, фактично взяв на себе повноваження щодо розпорядження землями територіальної громади.

Згідно Висновків Конституційного Суду України у рішенні від 01.04.2010 № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» ст.12 Земельного кодексу України, пункту 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України: територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування «вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції», слід розуміти так, що при вирішенні цих питань органи місцевого самоврядування діють як суб'єкти владних повноважень; положення пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень.

Відповідно до пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно з пунктами «а», «б», «в», «з» статті 9 Земельного кодексу України до повноважень місцевих ради у галузі земельних відносин на її території належить розпорядження землями територіальної громади; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою.

Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях місцевих рад, тобто колегіального органу, члени якого що діють згідно регламенту і мають право самостійно голосувати «за» чи «проти» питань, віднесених до їх компетенції.

Отже, чинним законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії.

Відтак, в даному випадку суд не вправі брати на себе повноваження органу місцевого самоврядування та зобовязувати селищну раду приймати конкретне рішення щодо розпорядження земельною ділянкою, оскільки в такому випадку буде порушено встановлене Конституцією та вказаними нормами чинного законодавства України виключне право та компетенція цього органу на здійснення управління землями територіальної громади.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необєктивно і всебічно не зясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 25 січня 2017 року в адміністративній справі № 350/811/16-а скасувати та прийняти нову, якою позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про надання дозволу складання проекту землеустрою та відведення земельної ділянки площею 0,0662 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по вул. Січових Стрільців, 75 в смт. Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області.

Зобовязати Перегінську селищну раду Рожнятівського району Івано-Франківської області розглянути заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про надання дозволу складання проекту землеустрою та відведення земельної ділянки площею 0,0662 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по вул. Січових Стрільців, 75 в смт. Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення постанови в повному обсязі відкладено з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Р. В. Кухтей

ОСОБА_7

Постанову складено в повному обсязі 14 квітня 2017 року.