Справа № 808/336/16
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2017 рокусправа № 808/336/16
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Кругового О.О.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС України у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року по справі № 808/336/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС України у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ФОП ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС України у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.04.2015 року № на загальну суму 69171 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2016 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначав, що у ФОП існувало право для включення сум, зазначених у податкових накладних до складу податкового кредиту у тому періоді, в якому відбулись події, перелічені у ст. 198 ПК України, тобто до зміни редакції п. 198.6 ст. 198 ПК України, до 01.01.2015 року. Апелянт вказував на ту обставину, що позивач втратив право на включення до складу податкового кредиту звітного періоду сум ПДВ, оскільки такі накладні були виписані по господарським операціям вчиненим у попередніх періодах. Позивач включив данні накладних за період листопада - грудня 2014 року у показники податкової декларації за січень 2015 року. Відповідно до нової редакції п. 198.6 ст. 198 ПК України 01.01.2015 року право на формування податкового кредиту звітного податкового періоду дають операції з придбання, виготовлення, імпорту товарів протягом такого звітного періоду, а за податковими накладними, стосовно яких порушено термін реєстрації в ЄРПН, - 180 календарних днів з дати складення податкової накладної (відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну), тобто податкова накладна обов'язково повинна бути включена до реєстру податкових накладних, право на віднесення до складу податкового кредиту звітного податкового періоду накладних після 01.01.2015 року у платника відсутнє. Апелянтом зазначено, що з 01.01.2015 року втратила чинність норма, згідно з якою у разі, якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігалося за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Справа розглянута згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у її розгляді.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до норм ПК України, що діяли на час виписки податкових накладних, у позивача існувало право включення до складу податкового кредиту суми накладних, виписаних до 01.01.2015 року. Суд першої інстанції зазначив, що податковою інспекцією протиправно винесено податкове повідомлення-рішення у зв'язку з порушенням позивачем порядку формування податкового кредиту за січень 2015 року згідно податкових накладних, виписаних у листопаді - грудні 2014 року, оскільки у ФОП ОСОБА_1 існує таке право на протязі 365 днів. Суд першої інстанції зазначав, що платник податків не втратив право на податковий кредит за податковими накладними, виписаними у листопаді - грудні 2014 року. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. На час виписки та отримання податкових накладних за листопад - грудень 2014 року (згідно з переліком, наведеним в акті перевірки на аркушах 4-9 (таблиця №3) ФОП ОСОБА_1 мав право на включення до податкового кредиту сум ПДВ протягом 365 днів з дати їх складання, що було визначено діючими на той час нормами ПК. Суд першої інстанції вказував, що порядок формування податкового кредиту по податковим накладним, які виписані за попередні періоди, що діяв до січня 2015 року, відновлено з 29.07.2015 на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» № 643-VIII від 16.07.2015 шляхом внесення змін до п. 198.6 ст. 198 ПК України.

Матеріалами справи встановлено, що 20.03.2015 року інспектором ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області проведено камеральну перевірку даних задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за січень 2015 року № від 19.02.2015 року, предметом перевірки є правомірність включення до складу податкового кредиту сум ПДВ згідно за податковими накладними виписаними у листопаді та грудні 2014 року. За результатами перевірки складено акт № 146/1702/НОМЕР_3 від 20.03.2015 року, в якому зазначено, що при перевірці уточнючого розрахунку встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 201.14, п. 201.15 ст. 201, п. 198.2, п. 198.6 ст. 196 ПК України, п. 8 розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, в результаті чого занижено податок на додану вартість за січень 2015 року на загальну суму 46114 грн., висновком акту вказано, що сума, що підлягає сплаті платником податку до бюджету збільшується на суму 46114 грн.

ФОП ОСОБА_1 19.02.2015 року засобами електронного зв'язку було подано податкову декларацію з ПДВ за січень 2015 року № , відповідно до якої платником податку до складу податкового кредиту січня 2015 року було включено суми ПДВ, по податковим накладним виписаним у листопаді - грудні 2014 року.

На підставі акту перевірки № 146/1702/НОМЕР_3 від 20.03.2015 ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області 10.04.2015 року винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на суму 69171,00 грн., з яких за основним платежем 46114,00 грн. та за штрафними санкціями 23057,00 грн.

Встановлено, що ФОП ОСОБА_1 скористався своїм правом адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення та подав скаргу до ГУ ДФС у Запорізькій області. Рішенням від 26.06.2015 №4672/7/08-01-10-04-13 податкове повідомлення-рішення № від 10.04.2015 року залишено без змін, скаргу без задоволення.

В матеріалах справи наявні копії податкових накладних, що виписані контрагентами ФОП ОСОБА_1, податкові накладні зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкова інспекція обґрунтовує свою позицію тим, що починаючи з 01.01.2015 року, всі податкові накладні виписані у 2014 році не дають право на формування податкового кредиту по декларації з ПДВ з січня 2015 року.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 180 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Колегія суддів вказує, що незважаючи на зміну п. 198.6 ст. 198 ПК України, за платником податків збережено право включення сум податкової накладної до податкового кредиту за звітний період, в якому зареєстровано податкову накладну у Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 180 календарних днів з дати складення податкової накладної. Позивач включав суми податкових накладних за листопад - грудень 2014 року.

Відповідно до п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання. Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу. Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Відповідно до п.п. 7 - 9 Порядку заповнення податкової накладної, затверджений наказом Міністерства фінансів України № 957 від 22.09.2014 року (чинний на час виникнення спірних правовідносин), податкова накладна є підставою для віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту отримувача (покупця), зареєстрованого як платник податку, за умови дотримання вимог щодо реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та інших вимог, передбачених законодавством. Не дає права отримувачу (покупцю) на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту: відсутність факту реєстрації платником податку - постачальником (продавцем) товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (для податкових накладних, складених до 01 січня 2015 року: відсутність факту такої реєстрації у разі, якщо такі накладні складені в електронній формі або якщо такі накладні відповідають вимогам пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України у разі складання податкової накладної у паперовому вигляді); порушення порядку заповнення податкової накладної; складення податкової накладної платником податку, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу отримувача (покупця) цих товарів/послуг. У разі відмови постачальника (продавця) товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних отримувач (покупець) таких товарів/послуг має право в порядку, передбаченому пунктом 201.10 статті 201 розділу V Податкового кодексу України, додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника (продавця). Податкові накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 12, 13, 20 цього Порядку, реєструються в Єдиному реєстрі податкових накладних та не видаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, відповідні податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання.

Права платника податків не повинні бути порушені через законодавчі зміни. Хибним є твердження податкової інспекції щодо того, що всі податкові накладні, складені в звітних податкових періодах 2014 року, могли бути включені до складу податкового кредиту не пізніше 31.12.2014 року, платники, які не включили податкові накладні, складені до 01.01. 2015 року, до складу податкового кредиту відповідних періодів, можуть реалізувати своє право на формування податкового кредиту шляхом подання уточнюючих розрахунків за відповідні звітні періоди.

Колегія суддів зазначає, що платник податків зобов'язаний при включенні сум ПДВ податкових накладних до сум податкового кредиту, зареєструвати такі накладні у Єдиному реєстрів. У випадку позивача, податкові накладні, що ним були включені до податкової звітності за січень 2015 року виписані у листопаді та грудні 2014 році, і безперечно платник податку має право їх суми використовувати. На час виписки накладних діяла норма, що дозволяла включення накладних до даних декларації та формування податкового кредиту на протязі 180 днів від дати виписки накладних.

Виходячи з вищевказаних положень, колегія суддів враховує норми ПК України, та вказує, що податковий орган обґрунтовуючи винесення податкового повідомлення-рішення не може посилатись на листи ДФС України, які носять рекомендаційний характер.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів виходить з основних принципів податкового законодавства України, регламентованих ст.4 ПК України, зокрема, рівності усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків та презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року по справі № 808/336/16 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України відповідно до статей 211- 212 КАС України.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.О. Круговий