Справа № 815/5458/15    
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5458/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового-повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (далі - ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області), за результатом розгляду якого позивач просить суд: визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» за №617 від 30.06.2015 року, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25000 грн..

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що їй на праві власності належить автомобіль LEXUS RX 350, легковий універсал, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу виданого РВ №2 при УДАЇ ГУМВС України в Одеській області 08.04.2010 року.

30.06.2015 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 617, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25000 грн..

Позивач вважає зазначене податкове повідомлення рішення таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

06.04.2017 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача під час судового розгляду справи позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях на позов, які, зокрема, обґрунтовані тим, що відповідно до пункту 10.1 статті 10 Податкового Кодексу України до місцевих податків належать: податок на майно; єдиний податок. Місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю). Згідно пункту 265.1 статті 265 Податкового Кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; 265.1.3. плати за землю. Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового Кодексу України встановлено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування. За положеннями підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового Кодексу країни об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Згідно пункту 267.4 статті 267 Податкового Кодексу України ставка податку - встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Таким чином позивач повинен сплатити транспортний податок оскільки є власником автомобіля LEXUS RX 350 2010 року випуску з об'ємом двигуна 3456 куб. см., що підпадає під критерії визначені пунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового Кодексу України.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить автомобіль LEXUS RX 350, легковий універсал, 2010 року випуску, з об'ємом двигуна 3456 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

05.05.2015 року позивач звернувся з заявою до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси в якій просив нарахувати йому транспортний податок за чотири місяці в зв'язку з тим, що реєстрація автомобіля відбулась 08.04.2010 року.

30 червня 2015 року ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення №617 форми "Ф", яким позивачу згідно з п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000 грн.

Згідно листа ДПІ у Малиновському районі м. Одеси від 02.10.2015 року б/н розрахунок сум транспортного податку з юридичних осіб та фізичних осіб до сплати в бюджет по громадянці ОСОБА_1 становить: 25000/12*4=8333,33 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2015 р. позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси від 30.06.2015р. №617 в частині, що перевищує суму 8333,33 грн. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2015 р. постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2015 р. залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.01.2017 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2015 р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2015 р. скасовано, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції

01.01.2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України було введено новий транспортний податок.

Відповідно до положень п. п. 10.1, 10.3 ст. 10 ПКУ, до місцевих податків належать: податок на майно; єдиний податок.

До місцевих зборів належать: збір за місця для паркування транспортних засобів; туристичний збір.

Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Приписами ст. 265 ПКУ передбачено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до положень ст. 267 ПКУ, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

У разі переходу права власності на об'єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений об'єкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей об'єкт.

Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

За об'єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу.

Податок сплачується за місцем реєстрації об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Транспортний податок сплачується:а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно положень п. 12.3 ст. 12 ПКУ, сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Приписами пп. 12.3.1, 12.3.2, 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПКУ встановлено, що встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до положень п.12.5 ст. 12 ПКУ, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Судом встановлено, що відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення, якими визначено податкове зобов'язання позивача з транспортного податку та в подальшому виставлено податкову вимогу у зв'язку із несплатою податку.

Відповідно до положень пп. 4.1.9 п.4.1 ст. 4 ПКУ, одним із принципів оподаткування є стабільність, який полягає у тому, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Згідно приписів п. 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Установити, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Законом не внесено зміни до пп.4.1.9 п.4.1 ст. 4 та пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПКУ щодо строків та порядку внесення змін до елементів транспортного податку з фізичних осіб.

Крім цього, положення «Прикінцевих положень» Закону щодо прийняття та встановлення у 2015 році місцевого податку на майно носять рекомендаційний, а не зобов'язальний характер.

Судом також встановлено, що рішенням Одеської міської ради від 21.05.2015 року № 6257-VІ встановлено, що з 01.01.2015 року на території міста Одеса податок на майно в частині транспортного податку, ставка якого становить - 25000 гривень за кожний легковий автомобіль, який використовується до 5 років і має об'єм двигуна понад 3000 куб. м.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що застосування контролюючим органом положень вказаного Закону з метою оподаткування транспортним податком за 2015 рік є передчасним і протиправним.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7-9, 11, 14, 70, 71, 86, 128,159-164, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового-повідомлення-рішення.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» за №617 від 30.06.2015 року, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25000,00 грн.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В.Бжассо