Справа № 809/1787/16
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 р. Справа № 876/1683/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.12.2016 у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області про визнання протиправним та скасування розрахунку,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області з вимогами про визнання протиправним та скасування розрахунку № 0004498 від 04.11.2016.

В обґрунтування позовних вимог посилається на протиправність розрахунку № 0004498 від 04.11.2016, яким ОСОБА_2 визначено плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 221,40 євро, у звязку із допущенням відповідачем порушень під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, а саме визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу без фактичного проведення зважування.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.12.2016 відмовлено у задоволенні позовних вимог, так як суд прийшов до переконання, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством.

ФОП ОСОБА_2, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, вважаючи оскаржувану постанову винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає до скасуванню.

Просить скасувати дану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

При цьому апелянт обґрунтовує та мотивує свої вимоги тим, що суд першої інстанції неналежно дослідив всі обставини і документальні докази, які мають значення для справи та дійшов хибного висновку, визнаючи встановленими не доведені і неналежно досліджені документальні докази й обставини, що мають значення для постановлення справедливого і неупередженого рішення. Зазначає, що ані в акті від 04.11.2016 № 0004498, ані в довідці від 04.11.2016 не міститься інформація, яка б достовірно вказувала чи підтверджувала записану в них та оскаржуваному розрахунку інформацію про перевищення загальної маси транспортного засобу на 4,19 т. Ці обставини суд першої інстанції не повно дослідив та не вирішив питання про те, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних мотивів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, яка кореспондується з п.1 ч.3 ст.2 КАС України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що 04.11.2016 посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Житомирській області на а/д М06 Київ-Чоп км 235+100 м згідно направлення за № 025949 від 28.10.2016 здійснено перевірку транспортного засобу марки SCANIA, модель R144, реєстраційний номер НОМЕР_1 із причепом марки TRAILOR, моделі SYY 3CX, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, який рухався по маршруту м. Новоград Волинський Житомирської області с. Хриплин Івано-Франківської області під керуванням ОСОБА_3 із пройденою відстанню 369 км.

Під час перевірки виявлено, що позивачем надавалися послуги з внутрішніх вантажних перевезень дизельного палива згідно товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № 2612 від 04.11.2016 загальною масою 29395 кг без оформлення документів, передбачених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме за відсутності дозволу, який надає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням великовагових параметрів або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Крім того, посадовими особами відповідача на а/д М06 Київ-Чоп км 235+100 проводився документальний габаритно-ваговий контроль автомобіля марки SCANIA, модель R144, реєстраційний номер НОМЕР_1 із причепом марки TRAILOR, моделі SYY 3CX, реєстраційний номер НОМЕР_2, за результатами якого складена довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 04.11.2016 року, згідно якої повна маса транспортного засобу становить 44,185 тонн.

На підставі довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 04.11.2016 відповідачем складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів за № 0004498 від 04.11.2016, яким встановлено, що нормативно допустима маса транспортного засобу - 40 тонн, а фактична маса складає 44,185 тонн.

Управлінням Укртрансбезпеки у Житомирській області, відповідно до акта від 04.11.2016 за № 017823, проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування за № 0004498 від 04.11.2016 в сумі 221,40 євро, відповідно до показників: пройдена відстань 369 км, загальна маса транспортного засобу 44,185 т, перевищено на 4,19 т, перевищення параметрів від нормативу на 11,0%, плата за проїзд за перевищення нормативних параметрів 0,20 євро/км.

Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 при складенні відповідачем наведених документів не висловлювались жодні заперечення щодо встановлених порушень та не надавались додаткові документи на спростування даних порушень.

Правомірність дій відповідача щодо визначення позивачу плати за проїзд вантажним автомобілем та законність розрахунку № 0004498 від 04.11.2016 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, вважає вказані висновки суду першої інстанції є вірними виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Центральним органом виконавчої влади з питань безпеки на автомобільному транспорті, згідно постанови Кабінету Міністрів України за № 103 від 11.02.2015 є Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), яка здійснює свої повноваження безпосередньо, а також через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Частиною 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 за № 30).

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до пункту 19 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 за № 198 перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначаються окремими актами законодавства

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами визначено, що рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документу про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 за № 879 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування» (далі Порядок № 879) .

Згідно пункту 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Згідно підпункту 4 пункту 2 вказаного Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до підпункту 5-1 пункту 2 Порядку № 879 документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу

Пункт 16 Порядку № 879 передбачає, що габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

За приписами пункту 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів

Відповідно до пункт 20 Порядку № 879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Частиною 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно пункту 27 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України» справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

У відповідності до пункту 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Згідно пункту 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Пунктом 31-1 Порядку № 879 визначено, що якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у пятикратному розмірі.

Враховуючи наведене необхідно погодитись з висновком суду першої інстанції, що документальний габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, який проведений відповідачем, є одним із видів габаритно-вагового контролю, який передбачений чинним законодавством, а здійснення такого контролю не потребує використання вимірювального та зважувального обладнання.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та обєктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи та прийшов до вірного висновку, що відповідач при визначенні плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 221,40 євро згідо розрахунку за № 0004498 від 04.11.2016 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством, а отже суд прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 200 КАС України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін

Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.12.2016 у справі № 809/1787/16 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді І.М. Обрізко

ОСОБА_4

Повний текст виготовлено 11.04.2017