Справа № 712/13868/16-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Нікітіній А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Черкасах, рядового поліції Кривошия Дмитра Вікторовича, третя особа Управління патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Черкасах, рядового поліції Кривошия Дмитра Вікторовича про визнання дій щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними, скасування постанови серії ПС2 № 966950 від 06 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з даним судовим рішенням, Управління патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою в справі про адміністративне правопорушення серія серії ПС2 № 966950 від 06.12.2016 позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. В постанові вказано, що позивач здійснив проїзд на забороняючий знак 3.21 (в'їзд заборонено), чим порушив вимоги п.15.1 ПДР України, проїзд на забороняючий знак.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, виходив з того, що при притягненні позивача до відповідальності інспектором патрульної служби застосовано процедуру скороченого провадження, розгляд справи відбувся безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, що призвело до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст. 257, 268, 276, 277, 278, 279, 280 КУпАП. Крім того, судом першої інстанції зазначено, що при складанні постанови інспектором патрульної служби не вірно вказано прізвище правопорушника і фактично притягнуто до відповідальності іншу особу, чим порушено ст. 283 КпАП України.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: <…> правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, <…> частини перша, друга і третя статті 122 <…>.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України (далі - НКР) щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП (далі - Висновок) зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У згаданому Висновку НКР дійшла висновку: під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок НКР ґрунтувався на тому, що положення ст. 258 КУпАП не розповсюджувалися на ст. 122 КУпАП.

Окрім того, проаналізувавши п. 2.3 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, Висновку, рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення ст.ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення апеляційний суд зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції підтверджено доказами, наявними в матеріалах справи, 06.12.2016 позивач рухався в м. Черкаси по вулиці Бидгощська з напрямку вулиці Чорновола, приблизившись до перехрестя доріг Бидгощська та вул. Самійла Кішки (Р.Люксембург) здійснив проїзд на забороняючий знак 3.21 (в'їзд заборонено), чим порушив вимоги п.15.1 ПДР України, проїзд на забороняючий знак 3.21 (в'їзд заборонено), про що і була складена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Його вина підтверджується також диском відеозапису, показами інспектора патрульної поліції Кривошия Д.В.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачі у справі зобов'язані довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

На підтвердження порушення позивачем ПДР відповідач надав до суду відповідний відеозапис, з якого дійсно вбачається, що позивач проїхав на забороняючий знак (в'їзд заборонено).

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав на задоволення позовних вимог необґрунтованими.

Окрім того, приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції у резолютивній частині рішення зазначив про задоволення позову, проте, позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача не вирішив та не надав їй оцінку у мотивувальній частині рішення, не послався на неї в описовій частині.

Щодо доводів позивача про неправильне зазначення його прізвища у оскаржуваній постанові, колегія суддів зазначає наступне.

Так, дійсно у постанові серія ПС2 № 966950 від 06.12.2016 вказано прізвище позивача як «Линник» замість «Ліннік».

Проте, колегія суддів зазначає, що помилка, допущена відповідачем в написанні прізвища не впливає на правомірність прийнятого рішення у формі постанови, враховуючи сам факт вчинення правопорушення однією і тією ж особою.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2017 року та прийняти нову про постанову про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 197, 202, 205, 207, 212, 254 КАС, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2017 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Черкасах, рядового поліції Кривошия Дмитра Вікторовича, третя особа Управління патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.