Справа № 826/7411/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року 826/7411/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Макаренко К.Ю., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробудівельний альянс «АСТРА»

до Київської митниці ДФС

про скасування рішення про коригування заявленої митної вартості товарів,

Суть спору: до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний альянс "АСТРА" з позовом до Київської митниці ДФС про скасування рішення митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів від 23.01.2015 №125000011/2015/000032/2.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2015 відкрито провадження у справі №826/7411/15.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2015 справу №826/7411/15 передано до Київського окружного адміністративного суду у зв'язку тим, що місцезнаходженням відповідача є Київська область.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.08.2015 прийнято справу №826/7411/15 до провадження судді Кушнової А.О., призначено до судового розгляду.

21.09.2016 представником позивача через канцелярію суду подано заяву про збільшення позовних вимог вих. №175/ЮД від 17.09.2015, в якій позивач просить прохальну частину позову викласти в наступній редакції: «Визнати протиправним та скасувати рішення митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів від 23.01.2015 №125000011/2015/000032/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, та визнання заявленої декларантом митної вартості».

Протокольною ухвалою суду від 29.09.2015 заяву про збільшення позовних вимог було прийнято до розгляду судом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Агробудівельний альянс «Астра» надало до митного оформлення весь необхідний пакет документів для підтвердження митної вартості товарів, однак відповідачем подані документи до митного оформлення документи не було враховано та було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 23.01.2015 №125000011/2015/0000032/2 та картку відмови в митному оформленні товарів, а тому останні на думку позивача єпротиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач позов не визнав з підстав, зазначених у письмових запереченнях, а саме зазначає, що відповідачем було проаналізовано інформацію, що містилась у товаросупровідних документах, наданих до митного оформлення разом з митною декларацією, цінову інформацію Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби України на товари, що ввозились на митну територію України у період заявлення товару до митного оформлення та було встановлено, що супровідні документи містять розбіжності: пунктом 2.4 зовнішньоекономічного контракту від 14.01.2015 №001/15 продавцем встановлено знижку на ціну товару до 20%, наявність даної знижки та її розмір згідно з положеннями даного контракту визначаються специфікацією на товар, однак відповідно до специфікації та інвойсу на поставку до контракту будь-які знижки відсутні; пропозиція виробника «AGCO» про надання знижок на момент виставлення ним рахунку-фактури №А0520719 - 24.12.2014 була не чинна; прайс-лист від виробника товару «AGCO» (Швейцарія) має термін дії з 01.11.2014 по 30.11.2014 на умовах постачання EXW - Ennеry, Франція, а наданий прас-лист від посередника (контрактоотримувача) має термін дії з 19.01.2015 по 31.01.2015 на умовах постачання СРТ - Чабани, Україна, при цьому відправлення товару відбувається з Німеччини; банківський платіжний документ (SWIFT) від 08.12.2014 в іноземній валюті не можна ідентифікувати з оцінюваним товаром, оскільки в ньому наявне посилання на інвойс, відмінний від інвойсу, що зазначений в графі 44 митної декларації; надана копія митної декларації країни відправлення (Німеччина) не містить числових значень митної вартості товарів.

Відповідач зазначає, що додаткові документи, які було витребувано митницею, входять до переліку документів, визначеного ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, проте позивач вимоги відповідача не виконав, а саме не надав висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, а тому посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару від 23.01.2015 №125000011/2015/000032/2, яким визначено митну вартість товару за другорядним методом відповідно до ст. 60 Митного кодексу України з урахуванням наявної у митного органу інформації щодо вартості подібних товарів.

Представники позивача у судових засіданнях по справі адміністративний позов підтримали, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача у судових засідання по справі проти позову заперечували та просили у задоволенні позову відмовити.

26.01.2016 представником позивача через канцелярію суду було подано письмове клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Також 26.01.2016 представником відповідача через канцелярію суду було подано письмове клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно з частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи, що обидві сторони заявили клопотання про розгляд справи за її відсутності, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агробудівельний альянс «Астра» (ідентифікаційний код 30050930, місцезнаходження 08162, Київська область, Києво-Святошинський район, селище міського типу Чабани, вулиця Машинобудівників, будинок 5-а) зареєстроване в якості юридичної особи 17.01.2004, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 23.01.2015(т.1, а.с.8).

14.01.2015 між ТОВ «Агробудівельний альянс «Астра» (Покупець) та ПеногрейнКфт. (Угорщина) укладено договір купівлі-продажу №001/15, пунктом 1.1 якого встановлено, що відповідно до даного договору та в порядку, передбаченому нижче продавець продає, а покупець купує наступний товар: запасні частини до сільськогосподарської техніки, витратні матеріали, рекламну продукцію та зразки торгових марок AGCO, AgChem, Agip, Agribull, AgriParts, Agrotex, AI Products, Amazone, Amity, Baldwin, Berthoud, Biso, Bruder, Bosch, Bourgoin, Bogballe, Case,Claas,Caterpillar,Challenger, Carlisle, COBO, Capello, Donghua, DeutzFahr,Donaldson, Esti, Eurofilati, Faster, Emily, Fendt, Fleetguard, Fiat, Frakomb, Fralaz, Framest, Fantini, Geringhof, Gleaner, GregoireBesson, Grubber, Gallignani, Hassia, Hardi, Hesston, Hidromec, Horsch, JohnDeere, Kleine, Krone, Kuhn, Kuhne, Kverneland, Landini, Lemken, Loctite, Link-belt, Luk,Mahle, Mandam, Manitou, Mann, Manulli, MasseyFerguson, MaterMacc, Matrot, Mercedes, Mobitox, Monosem, Morris, MtzMol, Nas,NewHolland, Niaux, Oros, Q-power, QuattroRullo, Raba, Rabewerk, Rau, Rexnord, RI.MA, Sarma, Shoup, Simba, Sna, Spra-Coupe, Sulky, Supermix, Tip-Top, TeeJet, Tisco, Tye, Unibolt, Valtra, Valley, Vogel&Noot, Walterscheid, White, Wilmar, Wil-Rich, Wishek, Wurth, Ztrчи інші торгові марки по ціні і в кількості згідно погоджених специфікацій на кожну окрему партію товару, що поставляється; погоджена сторонами специфікація є невід'ємною частиною даного договору (т.1, а.с.133-136).

Відповідно до п. 1.3 договору відправник товару по даному договору вказується в товарно-транспортних накладних.

Згідно з п. 2.2. договору ціна, вказана в даному договорі, розуміється на умовах CРТ - Чабани (Україна) (Правила Інкотермс - 2010).

Пунктами 2.3, 2.4 договору встановлено, що загальна сума договору складає 7000000,00 Євро, а покупець має право на знижку до 20%; надана продавцем знижка може бути сезонна, в залежності від кількості придбаного товар, стану товару та/або виходячи з будь-яких інших факторів погоджених сторонами; наявність знижок та їх розмір, вказується в специфікації на товар до даного договору.

Покупець здійснює оплату за поставлений товар згідно специфікації на товар не пізніше 31.12.2015 (п. 3.1 договору).

Здійснення оплати відбувається шляхом перерахування покупцем на розрахунковий рахунок продавця відповідної суми. Здійснення оплати частинами допускається. В цілях даного договору наступна частина платежу вважається здійсненою в день списання наступної суми грошових коштів з банківського рахунку покупця. При здійсненні оплати згідно даного договору покупець зазначає в платіжному дорученні посилання на даний договір (номер договору) та вказує призначення даного платежу (п.3.3 договору).

Положеннями п. 4.1. договору встановлено, що продавець передає, а покупець приймає товар у власність на умовах СРТ - смт. Чабани (Україна) (Інкотермс 2010).

Договір вступає в силу в день його підписання належним чином уповноваженими представниками сторін та дії до виконання сторонами своїх обов'язків по договору.

Отримавши придбаний за названим договором товар- запасні частини сільськогосподарської техніки, позивач з метою його декларування подав до Київської митниці ДФС митну декларацію від 20.01.2015 № 125130014/2015/480297 (т.4, а.с.96-142), вартість товару визначена позивачем за першим методом (ціною контракту).

Разом із митною декларацією було подано декларацію митної вартості, в якій було задекларовано основу для розрахунку заявленої митної вартості товарів (графа А), а в свою чергу складові митної вартості (графа Б) та витрати, що не включаються до митної вартості (графа В) позивачем не були задекларовані(т.3, а.с.161-202).

На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу пакет документів, передбачений ст. 335 та ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, про що вказано у митній декларації та картці відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів. Перелік наданих документів наведений у графі 44 митних декларацій (коди документів затверджені наказом Мінфіну України «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» від 20.09.2012 №1011), а саме до митної декларації від 20.01.2015 № 125130014/2015/480297 було надано:

- копія зовнішньоекономічного контракту від 14.01.2015 р. №001/15 (код документу 4100) ;

- додаток до зовнішньоекономічного контракту від 15.01.2015 №1 (код документу 4103);

- рахунок-фактура від 15.01.2015 №1/2015 (код документу 3105);

- специфікація до рахунок-фактури від 15.01.2015 № А1 (код документу 3100);

- СMR (міжнародна товаро-транспортна накладна) від 16.01.2015 №45 (код документу 2730);

- сертифікат походження від 16.01.2015 № 592797 (код документу 7011);

- копія митної декларації країни відправлення від 16.01.2015 №15DE14E9 (код документу 9610);

Відповідач надіслав засобами електронного повідомлення вимоги про надання додаткових документів, в яких зазначено про необхідність подання митному органу документів для підтвердження митної вартості товарів та додаткових документів: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; виписки з бухгалтерської документації; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); за власним бажанням - інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (т.4, а.с.1).

На запит відповідача декларантом позивача засобами електронного зв'язку (у зв'язку з великим обсягом інформації всі документи були збережені на з'ємний зовнішній носії flashUSB та передані державному інспектору ВМО №8 митного поста «Святошин» Київської митниці ДФС Ніколаєву О.Ю. для збереження їх в електронній базі даних до МД №125130014/2015/480297 від 20.01.2015) подано наступні додаткові документи:

- інвойси і специфікації до них від виробника товарів компанії AGCOInternationalGmbhвід 24.12.2014 №№ A0520719, A0520720;

- прайс-лист від виробника товарів компанії AGCOInternationalGmbh;

- лист (комерційна пропозиція)виробника AGCOInternationalGmbh товарів від 31.10.2014;

- прайс-лист. від продавця товарів компанії «PENOGRAINKFT», яка є стороною зовнішньоекономічного договору;

- лист-роз'яснення від продавця товарів компанії «PENOGRAINKFT щодо формування цін на товари від 20.01.2015;

- експортну декларацію № 15DE14E9 від 16.01.2015, де вказана ціна товарів згідно інвойсу відправника № 1/2015 від 15.01.2015;

- банківський платіжний документ(SWIFT) № MIBK1367-5750 від 08.12.2014;

- видаткові та податкові накладні на товари ТОВ «АБ «Астра».

Декларант позивача також письмово повідомив митницю, що надати висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений експертними організаціями можливості немає, а тому просив винести рішення про коригування митної вартості на основі наданих документів без урахування 10-ти денного терміну, що підтверджується поясненнями декларанта позивача на декларації митної вартості №125130014/2015/480297 від 20.01.2015 (т.4, а.с.144).

За результатами перевірки митної декларації Київська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 23.01.2015 №125000011/2015/000032/2 (т.4, а.с.46) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130014/2015/00002 (т.1, а.с.64)

Отже, митний орган не погодився із заявленою позивачем митною вартістю товарів та визначив її заметодом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Київською митницею ДФС в графі 33 «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» оскаржуваного рішення зазначено, що метод за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовується у зв'язку з тим, що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності (згідно листа виробника товарів від 31.10.2014 б/н зазначено, що знижка складає 10-70% , а згідно п. 2.4 Контракту знижка складає 20% та має зазначатись в окремій Специфікації, прайс-лист виробника товару виданий на умовах поставки EXW, проте згідно п. 2.2 та 4.1 Контракту товар поставляється на умовах поставки СРТ) та відсутні відомості щодо підтвердження числових значень заявленої декларантом митної вартості; метод за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосовується у зв'язку з відсутністю інформації щодо ідентичних товарів та невідповідності вимогам ст. 59-60 Митного кодексу України; метод за ціною договору щодо аналогічних товарів визначений з урахуванням інформації, наявної в митному органі через ЄАІС МД №125130014/2014/482393 від 18.08.2014, №125130014/2014/486397 від 01.12.2014, №125130014/2014/484329 від 06.10.2014, №125130014/2014/481129 від 22.07.2014, №125130014/2014/481826 від 05.08.2014, №125130014/2014/483495 від 15.09.2014, №125130014/2014/4834958 від 15.09.2014, №125130014/2014/487137 від 25.12.2014, №125130014/2014/485419 від 03.11.2014; проведено консультацію між митним органом та декларантом відповідно до вимог ст. 57 Митного кодексу України; перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених статтею 53 цього кодексу, за умови надання яких митна вартість може визнана митним органом доведена.

У зв'язку з відмовою Київської митниці ДФС у митному оформленні позивач на підставі частини сьомоїстатті 55 Митного кодексу Україниздійснив заходи щодо випуску товару у вільний обіг під фінансову гарантію заявленого до митного оформлення товару за новою митною декларацією №125130014/2015/480467 від 23.01.2015, про що позивачем було подано до Київської митниці ДФС заяву вих. №01/650 від 23.01.2015 (т.4, а.с.2).

Позивачем було подано скаргу до Державної фіскальної служби України від 05.03.2015 №03/689 про перегляд рішення про коригування митної вартості товарів від 23.01.2015 №125000011/2015/000032/2, на яку листом №7676/6/99-99-25-02-03-15 від 10.04.2015 «Про розгляд скарги» Державна фіскальна служба України повідомила, що станом на 06.04.2015 товариством додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару до Київської митниці ДФС не надавалась, а тому остаточних письмових рішень про можливість/неможливість застосування заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості не прийнято, у випадку незгоди з винесеним митницею остаточним рішенням після отримання додаткових документів, товариство матиме право оскаржити таке рішення про коригування митної вартості в порядку, передбаченому главою 4 Митного кодексу України (т.2, а.с.133-135).

Позивач, не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням про коригування митної вартості товарів, звернувся до судуз цим позовом.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог судом встановлено таке.

Відповідно до ч. 2ст. 1 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI(даліМК України)відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цимкодексом, Податковимкодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частиною 1 ст. 52 МК Українивстановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК Україниконтроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК Українизаявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини 1 ст. 53 МК України передбачено, що одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст.53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Закріплений в частині третій статті 53 МК України перелік умов, за яких можуть бути витребувані від декларанта додаткові документи, є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню, а зазначення в дужках звороту «за наявності» вказує на уточнення переліку таких підстав. Аналізуючи зазначену правову норму, суд приходить до висновку, що декларант звільняється від обов'язку надавати зазначені в цій частині документи у разі їх відсутності, оскільки виникненню такого обов'язку кореспондує саме факт наявності у декларанта вказаних документів.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 МК Україниу разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, декларант ТОВ «Агробудівельний альянс «АСТРА» разом з митними деклараціями надав митному органу такі документи:

- копію зовнішньоекономічного контракту від 14.01.2015 р. №001/15 (код документу 4100) ;

- додаток до зовнішньоекономічного контракту від 15.01.2015 №1 (код документу 4103);

- рахунок-фактура від 15.01.2015 №1/2015 (код документу 3105);

- специфікація до рахунок-фактури від 15.01.2015 № А1 (код документу 3100);

- СMR (міжнародна товарно-транспортна накладна) від 16.01.2015 №45 (код документу 2730);

- сертифікат походження від 16.01.2015 № 592797 (код документу 7011);

- копія митної декларації країни відправлення від 16.01.2015 №15DE14E9 (код документу 9610);

- інвойси і специфікації до них від виробника товарів компанії AGCOInternationalGmbhвід 24.12.2014 №№ A0520719, A0520720,

- прайс-лист від виробника товарів компанії AGCOInternationalGmbh;

- лист (комерційна пропозиція)виробника AGCOInternationalGmbh товарів від 31.10.2014;

- прайс-лист від продавця товарів компанії «PENOGRAINKFT», яка є стороною зовнішньоекономічного договору;

- лист-роз'яснення від продавця товарів компанії «PENOGRAINKFT щодо формування цін на товари від 20.01.2015;

- експортну декларацію № 15DE14E9 від 16.01.2015, де вказана ціна товарів згідно інвойсу відправника № 1/2015 від 15.01.2015;

- банківський платіжний документ(SWIFT) № MIBK1367-5750 від 08.12.20144

- видаткові та податкові накладні на товари ТОВ «АБ «Астра».

Відмовляючи позивачу в митному оформленні товару за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються), митний орган посилався на те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з тим, що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності: згідно листа виробника товарів від 31.10.2014 б/н зазначено, що знижка складає 10-70% , а згідно п. 2.4 Контракту знижка складає 20% та має зазначатись в окремій Специфікації; прайс-лист виробника товару виданий на умовах поставки EXW, проте згідно п. 2.2 та 4.1 Контракту товар поставляється на умовах поставки СРТ та відсутні відомості щодо підтвердження числових значень заявленої декларантом митної вартості.

При цьому митний орган зазначив перелік вимог щодо надання додаткових документів: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; виписки з бухгалтерської документації; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); за власним бажанням - інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

З наведеного слідує, що наявність сумніву митного органу в правильному визначенні заявленої митної вартості пов'язана із формування АСАУР обов'язкових ризиків « 106-2 витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів» та неподанням позивачем всіх додатково витребуваних документів. При цьому відповідачем був застосований метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Судом встановлено, що позивачем було придбано у PenograinKft. товар - запасні частини до сільськогосподарської техніки, який постачався на підставі зовнішньоекономічного договору (контракту) від 14.01.2015 №001/15.

Як було зазначено вище, відповідно до п. 2.4 вказаного договору покупець має право на знижку до 20%; надана продавцем знижка може бути сезонна, в залежності від кількості придбаного товар, стану товару та/або виходячи з будь-яких інших факторів погоджених сторонами; наявність знижок та їх розмір, вказується в специфікації на товар до даного договору.

Так, відповідно до додатку № 1 від 15.01.2015 до зовнішньоекономічного договору №001/15 від 15.01.2015 (т.1, а.с.137-151) тарахунку-фактури (інвойсу) від 15.01.2015 (т.1, а.с.152-166) позивачем було придбано товар на загальну суму 160725,70 ЕUR.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Відповідно до п.1 Загального вступного коментарю до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (набула чинності для України 16.05.2008) первинною основою для митної вартості за цією Угодою є "контрактна вартість", як це визначено у ст. 1 даної Угоди.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно зі ч. 2 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч. 4 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Як визначено в ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Позивач стверджує, що продавець PenograinKft. не надавав від себе додаткових знижок на товар, який постачався згідно додатку № 1 від 15.01.2015 до зовнішньоекономічного договору №001/15 від 15.01.2015 та рахунку-фактури (інвойсу) від 15.01.2015, покупцеві, тому в специфікації до контракту посилання на будь-яку знижку для позивача відсутня.

Листом PenograinKft. б/н від 20.01.2015 зазначає, що вартість товару згідно контракту №001/15, інвойсу №1/2015 є правильною, на вказаний товар сформована спеціальна відпускна ціна виробника згідно комерційної пропозиції по оптовій закупівлі, оскільки замовлення було розміщене до кінця 2014 року, крім того була знижена націнка компанії PenograinKft. при продажу запчастин з 15% на 10% від ціни виробника (т.2, а.с.153).

Зокрема, позивач зазначає, що відповідно до зазначених умов в листі компанії-виробника AGCO InternationalGmbh від 31.10.2014про надання знижки, остання була застосована під час операції купівлі-продажу між компанією AGCO InternationalGmbh та PenograinKft.

Зі змісту вищевказаного листа вбачається, що знижки надаються на вказану в листі групу товарів від 10% до 70% в залежності від товару; при цьому ціна товару в зазначеному листі вказувалася вже зі знижкою 10% до 70% від первісної ціни, яка використовувалася виробником до встановлення знижок з 01.11.2014;при замовленні запчастин з цієї групи товарів на суму 35 000 євро на цю суму надавалася ще додаткова знижка в розмірі 4%. При замовленні запчастин з цієї групи товарів на суму 100 000 євро на цю суму надавалася ще додаткова знижка в розмірі 4%+14%;в такому випадку загальна знижка на суму товару 100 000 євро становила 18%; дані замовлення повинні бути розміщені до кінця 2014 року (т.3, а.с.47-54).

Крім того, позивачем під час митного оформлення було надано прайс-лист компанії виробника товару AGCO InternationalGmbh щодо розпродажу, в якому визначені ціни на товари вже з урахування знижки, який чинний в період з 01.11.2014 по 30.11.2014 (т.2, а.с.154-168, т.3, а.с.1-24).

Суд зазначає, що PenograinKft.було замовлено та придбано товар у компанії виробникаAGCO InternationalGmbh, що підтверджується листом-підтвердженням замовленого товару компанії-виробникаAGCO InternationalGmbh (дата замовлення 08.12.2014) (т.5, а.с.31-88)та виставленими, після фактичного відвантаження товару на транспортний засібрахунками-фактура (інвойсами) від 24.12.2014 №А0520719, А0520720 (т.3, а.с.25-46).

З приводу посилання відповідача, що пропозиція виробника AGCO InternationalGmbhє нечинною на момент виставлення рахунків фактур від 24.12.2014 PenograinKft., суд вказує, що зі змісту даних інвойсів вбачається, що умовами доставки і оплати є самовивіз та оплата протягом 90 днів з дати інвойсу, тому проформи інвойсу продавцем компанією AGCO InternationalGmbh на покупця компанію PenograinKft. не виставлялися, а в свою чергу рахунок-фактура була виставлена лише після фактичного відвантаження товару.

Отже посилання відповідача на дату виставлення рахунків фактур PenograinKft., як на підставу нечинності знижок, що надаються виробником товару AGCO InternationalGmbh в період з 01.11.2014 по 30.11.2014 є безпідставною.

Аналізуючи вищевказане суд приходить до висновку, що позивачем було подано до митного оформлення товар, що був придбаний в PenograinKft., при цьому вказаний товар було придбано позивачем у вказаного контрагента без застосування будь-яких знижок, зокрема, знижок, можливість застосування яких для позивача передбачена пунктом 2.4 зовнішньоекономічного договору №001/15 від 15.01.2015.

Крім того, суд зазначає, що посилання відповідача на знижки в діапазоні від 10% до 70%, що надавались виробником товару AGCO InternationalGmbhє безпідставними, позаяк відповідну знижку не було надано позивачу, а лише контрагенту-постачальнику позивача - PenograinKft., у якого й було придбано товар, що підлягав митному оформленню, а тому така знижка не могла і не повинна бути включена до митної вартості товару, оскільки вказана знижка не була включена до ціни, що підлягає сплаті за товари, що підлягають митному оформленню.

Більш того, суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару, враховуючи те, що виробник визначив зниження ціни, а не кінцевий продавець від рівня митної вартості іншого митного оформлення, яке відбувалося раніше не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

З приводу посилання відповідача щодо того, що в прайс-листі виробника товару AGCO InternationalGmbh постачання здійснюється на умовах EXW - Ennery, Франція, а постачання товару позивачу відPenograinKft. відбувається з Німеччини та на умовах СРТ Чабани (Україна) суд зазначає таке.

к було встановлено, судом контрагентом-продавцем позивача PenograinKft. було придбано у виробника товарів AGCO InternationalGmbh, які й було в подальшому реалізовано позивачу.

Так, в рахунках-фактурах від 24.12.2014№А0520719, А0520720, виставленихвиробником AGCOInternationalGmbhнакомпанію PenograinKft., умовами поставки визначено - EXW - Ennery, Франція.

Відповідно Incotermsумови поставки EXWФРАНКО-ЗАВОД (... назва місця) означає, що продавець вважається таким, щовиконавсвої зобов'язання щодо поставки,в момент,коли він надав товар у розпорядження покупця на площахсвогопідприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т.ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб.

Згідно з умовами поставки EXWIncoterms

Обов'язки продавця Обов'язки покупця
А.3. Договори перевезення та страхуванняБ.3. Договори перевезення та страхування
а) Договір перевезення. Немає зобов'язань. (див. Вступ п. 10) б) Договір страхування. Немає зобов'язань (див. Вступ п. 10)а) Договір перевезення. Немає зобов'язань. (див. Вступ п. 10) б) Договір страхування. Немає зобов'язань. (див. Вступ п. 10)
Відповідно до п. 10 Вступу Incoterms 2010 тлумачиться, що вираз "НЕМАЄ ЗОБОВ'ЯЗАНЬ": «Як постаєзвиразів"продавецьзобов'язаний"і"покупець

зобов'язаний", терміни Інкотермс стосуються тільки зобов'язань, що сторонинесутьодна перед одною. Тому слова "немає зобов'язань" буливключенівусіхвипадках,колиоднасторонаненесе зобов'язаньпередіншою.

Такимчином,якщо,наприклад,у відповідностізістаттеюА.3 відповідноготерміну продавець зобов'язанийукластийоплатити договір перевезення, ми зустрічаємо слова "немаєзобов'язань"підзаголовком"договір перевезення" у статті Б.3 "а",що визначає статус покупця.Знову ж,коли жодна із сторін ненесевідповіднихзобов'язаньперед іншою,слова"немаєзобов'язань" постають відносно обох сторін, наприклад, у відношенні страхування.У будь-якому випадку важливо підкреслити, що навіть коли одна сторона може "не мати зобов'язань" щодовиконанняпевноїзадачі передіншою,ценеозначає,щовиконання цієї задачі не в її інтересах.»

Згідно з п. 7 Зобов'язання продавця щодо поставки Incoterms 2010 Інкотермс зосереджують увагу на зобов'язанняхпродавцящодо поставки.Точнийрозподіл функцій і витрат у зв'язку з поставкою товару продавцем звичайно не викликає проблем,коли між сторонами існуютьтриваліторгові відносини.Тоді між ними встановлюється практика ("порядок торгових відносин"), якому вони слідуютьу наступнихугодахтак само,як раніше.

Суд зазначає, що головний офіс та місце реєстрації компанії AGCO InternationalGmbh знаходяться в Швейцарії за адресою VictorvonBruns-Strasse 17,CH8212 NeuhausenamRheinfall, Switzerland, що зазначено в рахунках-фактурах №А0520719, А0520720 були від 24.12.2014.

У власності AGCO InternationalGmbh є різні заводи по виробництву в багатьох країнах світу. Деякі з них знаходяться не тільки Ennery, Франція, але й в таких містах та країнах, як Beauvais, France (м. Бове, Франції), Breganze, Italy (м. Бріганза, Італія), Jackson, Minnesota, U.S.A. (м. Джексон, штат Міннесота, Сполучені Штати Америки), Marktoberdorf, Germany (м. Марктобердорф, Німеччина), що зазначається на сайті корпорації- http://www.agcocorp.com/about/manufacturing.html.

Товар AGCO InternationalGmbh знаходився в місті Ennery, Франція, тому умовою постачання в листі компанії-виробника AGCO InternationalGmbh від 31.10.2014 було EXW - Ennery, Франція.

Проте, як зазначає позивач за погодженням сторін (AGCOInternationalGmbh та PenograinKft.) без порушенням умов постачання EXW, корпорація AGCO InternationalGmbh відправила товар на консолідований митно-ліцензійний склад STL logisticGmbH. в Німеччині з яким співпрацює компанія PenograinKft, з якого в подальшому й було направлено товар до позивача згідно договору №001/15 від 14.01.2015.

Відповідно до рахунку-фактури від 24.12.2014 №А0520719вартість перевезення була виставлена компанією AGCOInternationalGmbh окремою позицією до PenograinKft. оскільки за умовами EXW, покупець несе всі витрати і ризики у зв'язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення.

Судом встановлено, що поставка товару від контрагента продавця PenograinKft. відбувалась на умовах СРТ - смт. Чабани (Україна) (Інкотермс 2010) (п.4.1 договору).

Відповідно до умов поставки СРТ (Incoterms 2010) Розділу CPT CARRIAGE PAID TO namedplaceofdestination) ФРАХТ/ПЕРЕВЕЗЕННЯ ОПЛАЧЕНО ДО (... назва місця призначення) продавець зобов'язаний, з урахуванням положень статті Б.6:

- нести усі витрати, пов'язані з товаром, до моменту здійснення його поставки у відповідності зі статтею А.4, а також сплатити ціну фрахту та всі інші витрати,що випливають із статті А.3 "а" , включаючи витрати щодо завантаження товару та будь-які платежі за розвантаження його в місці призначення,покладеніна продавця відповідно до договору перевезення;

- сплатити,коли це належить, витрати експортних митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті товару та які потребуються для його транзитного перевезення через будь-яку країну у випадках,коли вони відповідно до договору перевезення покладаються на продавця.

Згідно з умовами поставки СРТ Incoterms

Обов'язки продавця Обов'язки покупця
А.3. Договори перевезення та страхуванняБ.3. Договори перевезення та страхування
а) Договір перевезення. Продавець зобов'язанийзавласний рахунок укластина звичайних умовах договір перевезення товару до узгодженогопунктувназваномумісціпризначеннязвичайним маршрутом і в звичайно прийнятий спосіб. Якщо такого пункту не узгоджено або не визначено практикою поставок, продавець може вибрати пункт у межах названого місця призначення, який найбільш задовольняє його цілям. б) Договір страхування. Немає зобов'язаньа) Договір перевезення. Немає зобов'язань. б) Договір страхування. Немає зобов'язань.
Суд зазначає, що відповідно до пункту 2.2 зовнішньоекономічного договору від 14.01.2015 р. №001/15: ціна, вказана в даному договорі, розуміється на умовах CРТ - Чабани (Україна), а тому продавцем - компанією PenograinKft. всі додаткові витрати, зокрема, зберігання товару на консолідованому митно-ліцензійному складі STL logisticGmbH. в Німеччині, послуги з транспортування зі складу STL logisticGmbH. в Німеччині до вул. Машинобудівників, буд. 5-а, смт. Чабани, Києво-Святошинський район, Київська область та свій заробіток з продажу, було включено в ціну товару.

Так позивачем на підтвердження вищевказаного було надано до розрахунок ціни PenograinKft. Відповідно до рахунку-фактури 1/2015, додатку №1 від 15.01.2015 до зовнішньоекономічного договору №001/15 від 14.01.2015, з якого вбачається, що загальна ціна продажу на умовах СРТ складає 160725,70 Євро, з яких ціна на умовах EXW складає 143984,28 Євро, вартість транспортування 1566,59 Євро, вартість зберігання 563,40 Євро та дохід PenograinKft. - 14611,43 Євро (т.5, а.с.29-30).

Отже, всі додаткові витрати, пов'язані з транспортуванням товару від виробникаAGCO InternationalGmbhдо складу кінцевого покупця ТОВ «Агробудівельного альянсу «АСТРА» в смт. Чабани відповідно до вищерозглянутих умов EXW та СРТ Incoterms 2010 були понесені продавцем компанією PenograinKft. та включені в ціну товару з якої і була вирахувана позивачем митна вартість товару.

Крім того, суд зазначає, що в міжнародній товарно-транспортній накладній (СМR) від 16.01.2015 №45, рахунку-фактурі (інвойсі) від 15.01.2015 №1/2015 та зовнішньоекономічному договорі №001/15 від 14.01.2015 чітко визначені умови поставки товару від контрагента-постачальникаPenograinKft. до позивача на умовах СРТ Чабани (Україна), а вказані документи не містять жодних розбіжностей в цій частині, а в свою чергу висновки відповідача щодо наявності розбіжностей в товарносупровідних документах в частині поставки зроблено виключено на підставі дослідження документів, що були укладені при здійсненні господарських операцій між виробником товару AGCO InternationalGmbh та контрагентом-постачальником позивача PenograinKft.

Позивач також зазначає, що додаткового страхування товару позивачем не здійснювалось, а тому відповідні витрати не були включені до митної вартості товару.

З приводу посилання відповідача, що наданий до митного оформлення товару прайс-лист PenograinKft. Має термін дії з 19.01.2015 по 31.01.2015, в той час як зовнішньоекономічний договір купівлі продажу між позивачем та PenograinKft. укладено 14.01.2016, суд зазначає таке.

Згідно частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Таким чином, зазначеним положенням Митного кодексу України визначено, що до органу доходів і зборів в якості додаткового документу для підтвердження заявленої митної вартості подаються прейскуранти (прайс-листи) саме від виробника товару, який оцінюється.

В першу чергу при розгляді наданих декларантом каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару орган доходів і зборів має упевнитись, що інформацію, яка містяться в зазначених документах, можна ідентифікувати з поставкою оцінюваних товарів.

Суд зазначає, що з загальної практики термінів прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов'язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Суд зазначає, що позивачем до митного оформлення було надано прайс-листи, як виробника товарів AGCO InternationalGmbh,так і постачальника PenograinKft. від 19.01.2015, в якому зазначено, що строк дії останнього до 31.01.2015.

Позивач зазначає, що погодження умов купівлі-продажу та ціни на зазначений товар між компаніями PenograinKft. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агробудівельний альянс «АСТРА» відбувалося шляхом листування по електронній пошті. Ціни на зазначений товар які пропонував продавець компанія PenograinKft. діяли до 31.01.2015 р. на умовах постачання СРТ - Чабани, Україна. На прохання позивача компанія PenograinKft. роздрукувала свою комерційну пропозицію на офіційному бланку компанії 19.01.2015.

Таким чином суд зазначає, що прайс-лист PenograinKft. від 19.01.2015 є лише документальним оформленням прейскуранта цін на товари, що адресовані невизначеному колу осіб в тому числі й позивачу, а прайс-лист, наданий до митного оформлення було виготовлено на прохання позивача, а дата вказаного прайс-листа є датою оформлення такого документу, а не терміном з якого такі ціни починають свою дію, оскільки в самому прайс-листі визначено лише кінцевий термін дії вказаних цін на товари - 31.01.2015, без початку дії такого строку.

Більш того, відомості прайс-листів повинні оцінюватися відповідачем у комплексі з іншими документами, поданими позивачем та використовуватись відповідачем для встановлення ціни на товар конкретного виробника для невизначеного кола покупців, а не для встановлення фактичної відповідності (рівності) ціни товару в прайс-листі та комерційній пропозиції (інвойсі) постачальника товару.

З приводу посилання відповідача на той факт, що банківський платіжний документ (SWIFT) від 08.12.2014 в іноземній валюті не можна ідентифікувати з оцінюваним товаром, оскільки останній містить посилання на інвойс, відмінний від того, що був поданий до митного оформлення суд зазначає таке.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 53 МК Україниу разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, зокрема, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом).

Суд зазначає, що відповідно до п.3.1 зовнішньоекономічного договору покупець здійснює оплату за поставлений товар згідно специфікації на товар не пізніше 31.12.2015, а відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) від 15.01.2015 № 1/2015 сплата за товар мала надійти до 31.12.2015.

З огляду на вищевказане зазначені документи не передбачають передоплату за товар, що постачався, а тому позивач не мав змоги до митного оформлення товару надати рахунки про здійснення платежів на користь PenograinKft. за поставлений товар.

В той же час, як вбачається з письмових пояснень позивача банківські платіжні документи (SWIFT) від 08.12.2014 в іноземній валюті, які містили посилання на інший інвойс до подібного Зовнішньоекономічного договору (контракт) від 16.01.2014 №008/14 були надані до митного оформлення як доказ того, що позивач сплатив за товар, який постачався раніше та має намір сплачувати за товар, який постачається згідно умов Зовнішньоекономічного договору (контракт) від 14.01.2015 р. №001/15 та рахунку-фактурі (інвойс) від 15.01.2015 № 1/2015, а тому заперечення відповідача в цій частині є безпідставними.

З приводу того, що надана копія митної декларації країни відправлення не містить числових значень митної вартості товарів суд зазначає таке.

Суд зазначає, що відповідно до частини 3 ст. 53 МК України надання копії митної декларації країни відправлення для визначення митної вартості товарів передбачається лише у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином митна декларація країни відправлення є додатковим документом, який подається для підтвердження заявленої митної вартості товарів та повинна оцінюватися у комплексі з іншими документами, поданими позивачем, а відсутність в митній декларації країни відправлення числових значень митної вартості не може безумовно свідчити про не підтвердження заявленої ціни товару позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 Митного кодексу України органи доходів і зборів вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на органи доходів і зборів, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 334 Митного кодексу України особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов'язані надавати органам доходів і зборів документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

Не містить будь-яких застережень щодо оформлення копії митної декларації країни відправлення й ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, пунктом 7 якої передбачено обов'язок декларанта лише за відповідних умов надати додатковий документ - копію митної декларації країни відправлення.

Згідно зі статтею 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд зазначає, що пункт 3.15 розділу 3 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" визначає, що митна служба вимагає представленняоригіналудеклараціїна товари і тільки мінімально необхідної кількості копій.

Державною митною службою України в своєму листі від 29.09.2009 №б/н до Голови Ради підприємців при Кабінеті Міністрів України "Щодо постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2009 N 767 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України", зазначено, що про неможливість подання навіть копії вантажної митної декларації країни відправлення повідомлено Держмитслужбу Представництвом України при Європейських Співтовариствах (лист від 20.08.09 № 3111/16-230-1791).

За повідомленням Представництва України при Європейських Співтовариствах, Європейською стороною проінформовано про неприйнятність застосування подібної практики відносно імпортерів країн-членів ЄС, у зв'язку з тим, що імпортер (мається на увазі резидент України):

по-перше, не є власником експортної декларації, вона належить експортерові та митним органам країни експорту, при цьому імпортер не має доступу до експортної декларації;

по-друге, з 1 липня 2009 року митними органами ЄС для оформлення приймається виключно електронні декларації, декларації в паперовому форматі не використовуються;

по-третє, якщо товари експортуються після режиму транзиту (залізниця, TIR), застосовується спрощена процедура митного оформлення у режимі експорт.

Зі змісту цього листа Державної митної служби України від 29.09.2009 б/н вбачається, що Європейська Комісія ще листом від 27.03.2008 наголосила, що вимога надання копії експортної вантажної митної декларації не відповідає міжнародним митним стандартам, сучасній митній практиці і може бути розглянута як торговельний бар'єр.

За таких обставин та з огляду на прямо передбачену ч. 2 ст. 334 Митного кодексу України можливістю надавати необхідні для здійснення митного контролю відомості в усній, письмовій та/або електронній формі, враховуючи відсутність будь-яких встановлених застережень щодо форми копії такої декларації, суд доходить висновку щодо необґрунтованості висновків відповідача щодо не підтвердження заявленої ціни товару позивачем у зв'язку з відсутністю в митній декларації країни відправлення числових значень митної вартості.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Агробудівельний альянс «АСТРА» були надані усі наявні у нього документи, що підтверджували митну вартість товару і обраний метод визначення митної вартості товару. Надані відомості про визначення митної вартості товару базуються на об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом своєю чергою не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для визначення митної вартості товару.

Щодо посилання відповідача на неможливості застосування методу визначення митної вартості товарівза ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Загальні положення визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, методи її визначення врегульовані статтями 57-64 Митного кодексу України.

Відповідно дост. 57 Митного кодексу Українивизначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цьогоКодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей59і60цьогоКодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей59і60цьогоКодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно достатті 62 цього Кодексу, або вартість товарів обчислена відповідно достатті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

З аналізу вищенаведеної норми слідує, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Крім того, законодавцем обмежене право відповідача на визначення митної вартості товару шляхом застосування другорядних методів, зокрема, відповідач має право застосувати послідовно другорядні методи тільки у випадку, якщо неможливо визначити митну вартість попереднім методом (ч. 3ст. 57 Митного кодексу України).

Частинами 4-8статті 58 Митного кодексу Українивстановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов'язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Стосовно посилань митного органу про те, що вимоги митного органу про надання додаткових документів виконані не в повному обсязі, суд звертає увагу на таке.

Відповідачем, в порушення ч. 3ст. 53 Митного кодексу України не доведено, що подані необхідні документи для підтвердження митної вартості містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В той же час, Верховним Судом України в постанові від 17.06.2014 у справі №21-148а14 зазначено, що митні органи у випадку наявності обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої митної вартості товару мають право витребувати додаткові документи для перевірки правильності цієї вартості товару. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності або помилковості задекларованої митної вартості, а не всі документи. Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митницею митної вартості самостійно, якщо подані документи не спростовують сумніву у правильності задекларованої митної вартості.

Суд зазначає, що в судовому засіданні по справі 01.12.2015 судом було допитано в якості свідка ОСОБА_3 - директора ДП «Український термінал», декларанта позивача, що здійснював митне оформлення товару, який зазначив, що поставка була здійснена на початку 2015 року, а з метою митного оформлення товару до митної декларації було надано: інвойс, міжнародну товарно-транспортну накладну, контракт зі специфікацією, експортну декларацію, інвойси постачальника, прайс-лист виробника.

Свідок зазначає, що під час митного оформлення товару залучено спеціалізований підрозділ Київської митниці ДФС з визначення вартості та спрацювала система, не зважаючи на подані документи.

В подальшому митний інспектор витребував додаткові документи, які були надані, окрім експертного висновку щодо якісних та вартісних характеристик товару, однак відповідачем була скоригована митна вартість товару.

Таким чином, суд зазначає, що позивачем були надані всі наявні в нього документи, що були витребувані митницею для митного оформлення товару, крім висновку щодо якісних та вартісних характеристик товару, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини 3 ст. 53 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Із змісту вказаної норми вбачається, що вона не зобов'язує позивача надати повний перелік документів. При цьому саме формулювання вказаної норми - "можуть подаватися", вказує на те, що витребовування таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.Разом із тим, витребувавши практично весь перелік документів, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити.

Позивач зазначає, що проконсультувавшись з незалежними експертними організаціями щодо надання висновку на 150 найменувань товарів та отримавши від них строки виконання щонайменше місяць, позивач не міг скористатися своїм правом відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України і надати митниці висновки незалежного експерта протягом 10 календарних днів.

Таким чином суд зазначає, що висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини є додатковим документом, який подається для підтвердження заявленої митної вартості товарів та повинні оцінюватися у комплексі з іншими документами, поданими позивачем, а інформація, що міститься в таких висновках має виключно інформаційний характер і не може бути визначальною при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів. При цьому суд відзначає, що позивачем не було надано вказано висновку, оскільки під час митного оформлення такий висновок у позивача був відсутній.

На те, що додаткові документи надаються на вимогу митного органу виключно у разі їх наявності у декларанта звертає увагу також Міністерство доходів і зборів України у консультації від 28.08.2013 №9921/6/99-99-24-02-04-25, яка була надана на запит компаній-членів Американської торговельної палати в Україні.

Отже, відповідачем невизнання митної вартості, заявленої декларантом, та визначення митної вартості за іншим методом, відмінним від першого методом, здійснено не обґрунтовано, без посилання на документи, надані декларантом та причини неможливості застосування першого методу визначення митної вартості. А відтак, враховуючи встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що згідно наданих відповідачу документів разом із митними деклараціями за оскаржуваними рішеннями у Київської митниці ДФС не було підстав вважати надану інформацію необ'єктивною, документально непідтвердженою та такою, що не піддається обчисленню або має розбіжності.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем були надані усі наявні у нього документи, що підтверджували митну вартість товару і обраний метод визначення митної вартості товару, оскільки надані відповідачу при митному оформленні товару відомості про визначення митної вартості товару базуються на об'єктивних, документально підтверджених даних і піддаються обчисленню.

Як вбачається з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості митницею було застосовано метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Окрім того, суд зазначає, що обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної митної вартості, митниця посилалась на наявність інформації про те, що ідентичні товари було оформлено за вищою митною вартістю. Однак жодних законних підстав для витребовування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною контракту митницею не зазначено.

Відомості з інформаційних баз даних Міндоходів мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об'єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів i умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжністьміж рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09.10.2014 по справі № К/800/39236/14 (ЄДРСР №40927683).

Разом з цим, та обставина, що в ціновій базі даних є інформація про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не створює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Цінова база даних Міндоходів, правонаступником якого є ДФС, не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

З наявних матеріалів справи суд приходить до висновку, що Київська митниця ДФС безпідставно зазначила в рішеннях про коригування митної вартості товарів, що використані декларантом відомості не підтверджені документально.

Не знайшли свого підтвердження й доводи відповідача щодо відсутності у наданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв'язку з чим зазначені рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд також звертає увагу, що відповідач, заперечуючи проти задоволення адміністративного позову та, відповідно, обґрунтовуючи правомірність прийнятих Київською митницею ДФС рішень про коригування митної вартості посилається на обставини та факти, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення на момент його прийняття, такі відомості не були зазначені серед покладених в основу рішення обставин.

Суб'єкт владних повноважень позбавлений можливості, обґрунтовуючи правомірність свого рішення, посилатись на підстави, які не враховувалися ним при ухваленні оспорюваного рішення.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства Україниу справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, оскаржувані рішення відповідача оцінюються судом, виходячи з доведеності тих обставин (фактичних підстав) і норм права (юридичних підстав), які наведені митницею у спірних рішеннях та вимог, які висувалися позивачу у зв'язку з митним оформленням, що забезпечує дотримання принципу правової визначеності при вирішенні спірних взаємовідносин.

Зазначені відповідачем у запереченнях проти позову розбіжності, наявні на його думку у поданих до митного оформлення документах, які не були ним зазначені під час прийняття рішень, не можуть бути прийняті до уваги для з'ясування обґрунтованості оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, оскільки з урахуванням вищевикладеного таке рішення повинно обґрунтовуватись під час його прийняття, а не під час оскарження в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в повному обсязі.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 73,08 грн., відповідно до платіжного доручення №3064 від 23.04.2015, оригінал якого знаходиться в матеріалах адміністративної справи, підлягають стягненню на його користь згідно положеньстатті 94 КАС Україниз Державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці ДФС (митний пост «Святошин») про коригування митної вартості від 23.01.2015 №125000011/2015/000032/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130014/2015/00002 від 23.01.2015.

3. Стягнути судовий збір у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три грн. 08 коп.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробудівельний альянс «Астра» (ідентифікаційний код 30050930, місцезнаходження 08162, Київська область, Києво-Святошинський район, селище міського типу Чабани, вулиця Машинобудівників, будинок 5-а) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Київської митниці ДФС (ідентифікаційний код 39470947, місцезнаходження 08307, Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль»).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.