Справа № 758/8551/16-а
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 758/8551/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Зарицька Ю.Л. Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Панчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року позивач звернувся в Подільський районний суд м. Києва з позовом до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії залишено без руху, оскільки позивачем не чітко викладено зміст позовних вимог (а.с. 1).

08 вересня 2016 року позивачем, на виконання вимог ухвали Подільського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року було подано заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 12-15).

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04 листопада 2016 року позовну заяву повернуто позивачу (а.с. 17).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 04 листопада 2016 року про повернення адміністративного позову позивачу- скасовано і направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 46-48). Скасовуючи рішення суду першої інстанції Київський апеляційний адміністративний суд зазначив, що судом першої інстанції необгрунтовано та безпідставно не взято до уваги заяву про уточнення позовних вимог та вказав, що адміністративний позов подано ОСОБА_2 з додержанням вимог, передбачених ст.ст. 105, 106 КАС України, а тому він підлягає розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства.

Не зважаючи на вищевикладене, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 знову залишено без руху. Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не чітко викладено зміст позовних вимог, не надано суду копію позовної заяви з додатками до неї для направлення відповідачу та вказав, що позовна заява загалом є нечитабельною (а.с. 52-53).

10 січня 2017 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 56-69).

Разом з цим, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 повернуто позивачу, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Згідно з ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

При постановленні ухвали, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунені недоліки позовної заяви, а тому адміністративний позов підлягає поверненню відповідно до ч. 3 ст. 108 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з вказаним вище висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Частинами 3, 4 ст. 11 КАС України встановлено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці також наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З тексту ст. 6 Конвенції прямо витікає, що доступність правосуддя є невід'ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 р., ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід'ємне право особи на доступ до суду.

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Більш того, зважаючи на вік позивача, його юридичну необізнаність та враховуючи стан його здоров'я, суд першої інстанції повинен був виходити саме з приписів ст. 6, ст. 11 КАС України та практики Європейського Суду з прав людини.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем на вимогу суду першої інстанції двічі конкретизувався зміст адміністративного позову та його вимоги. Так, в заявах про уточнення позовних вимог від 08.09.2016 та 10.01.2017 позивачем чітко викладено зміст позовних вимог та їх обґрунтування. На думку колегії суддів, зазначені заяви є читабельними та такими, що усувають недоліки позовної заяви.

Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що скасовуючи ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 04 листопада 2016 року, якою позов було повернуто позивачу, Київський апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 05 грудня 2016 року чітко зазначив, що адміністративний позов ОСОБА_2 підлягає розгляду по суті, оскільки поданий ним з додержанням вимог ст.ст. 105, 106 КАС України.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що позивач фактично був позбавлений гарантованого Конституцією України, законами та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до правосуддя, що полягає у безперешкодному отриманні судового захисту.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийняте судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, а тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги, його скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 195,196,199, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії направити до Подільського районного суду м. Києва для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 13 квітня 2017 року.

Головуючий суддя: Н.В. Безименна

Судді: В. О. Аліменко

А. Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Аліменко В.О.