Справа № 805/429/17-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2017 р. Справа №805/429/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 15 година 45 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І. за участю секретаря судового засідання Мангуш З.В. та представників сторін:

позивача ОСОБА_1;

відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Донецьке шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів і свердловин ДП ПАТ ДХК СШБ» до Покровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Донецьке шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів і свердловин ДП ПАТ ДХК СШБ» звернулось до суду з позовом до Покровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № НОМЕР_1 від 04.07.2016 року та № НОМЕР_2 від 04.07.2016 року.

Позивач зазначає про те, що відповідачем було порушено встановлений Податковим кодексом України (далі ПК України) порядок повідомлення позивача про проведення документальної невиїзної перевірки.

Крім цього, позивач вказує на те, що позивач знаходиться у процедурі ліквідації, повідомив відповідача про ліквідацію підприємства та строки прийняття кредиторських вимог до 02.03.15 р. Проте, лише 02.08.16 р. р., після подання скарги, до позивача надійшов лист відповідача датований 05.02.15 р. про включення заборгованості до реєстру кредиторів. Вказане свідчить про те, що, відповідно до ст. 112 Цивільного кодексу України, вказані вимоги вважаються погашеними.

Відповідач надав заперечення на адміністративний позов, відповідно до яких, зазначив про те, що штрафні санкції до позивача застосовано правомірно, оскільки станом на 01.01.15 р. позивач мав заборгованість з ПДВ.

Представник відповідача у призначене судове засідання не зявився, хоча відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи.

У запереченнях на позов відповідач просив справу розглядати без участі його представника.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. 128 КАС України.

Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та встановив такі обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що Красноармійською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області (правонаступником якої є відповідач) було проведено документальну невиїзну перевірку позивача з питань несвоєчасної сплати ПДВ по податкових деклараціях за вересень, грудень 2014 року, травень серпень 2015 року та по уточнюючому розрахунку за серпень 2015.

Відповідно до висновків вказаного акту, встановлено порушення позивачем п. 203.2 ст. 203 ПК України затримана сплата податкових по податкових деклараціях за вересень, грудень 2014 року, травень серпень 2015 року та по уточнюючому розрахунку за серпень 2015, за результатами якої було складено акт № 494/05-16-12-01/00180350 від 21.06.16 р.

На підставі вказаного акту Красноармійською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області було прийнято спірні податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 04.07.2016 року, яким позивача зобовязано сплатити штраф у сумі 9 315,71 грн. та податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_2 від 04.07.2016 року, яким позивача зобовязано сплатити штраф у сумі 77 580,98 грн.

Суд застосовує норми матеріального права у редакції, що була чинною станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 75 ПК України, серед іншого встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно з п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Крім цього, відповідно до п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

З аналізу вказаної норми видно, що умовою проведення документальної невиїзної перевірки є вручення копії наказу про проведення такої перевірки до початку її проведення, оскільки лише у такому випадку платник податку зміг би реалізувати своє право на оскарження наказу про проведення такої перевірки, право на подання документів, пояснень з питань перевірки, тощо.

Неповідомлення відповідачем позивача про проведення перевірки у порядку встановленому 79.2 ПК України позбавило позивача цих прав.

Крім цього, досліджені судом про проведення перевірки № 568 від 10.06.16 р. та акт перевірки не містять жодних посилань на встановлені статтею 78 ПК України підстави для її проведення.

У судовому засіданні судом було досліджені докази направлення наказу та повідомлення про проведення перевірки на адресу позивача надані як позивачем так і відповідачем (поштовий конверт, чек та повідомлення про вручення поштового відправлення та їх копії).

Відповідно до вказаних доказів, наказ про проведення перевірки № 568 від 10.06.16 р. було направлено позивачу лише 22.06.16 р., тобто вже після проведення перевірки (яка згідно акту перевірки була проведена 21.06.16 р.).

Отже, як було зазначено вище, наказ № 568 від 10.06.16 р. про проведення перевірки прийнято за відсутності підстав та умов, визначених пунктом 78.4 статті 78 та пунктом 79.2 статті 79 ПК.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У постанові від 16.02.16 р. у справі № 21-2749а15 Верховний Суд України зазначив про те, що право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. Реалізація такого права за відсутності обовязку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Окрім того, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 ПК необовязковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України доходить таких висновків: аналізованими нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14).

Враховуючи викладені вище обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що спірні податкові повідомлення рішення є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд звертає увагу позивача на те, що згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1 600 гривень.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано субєктом владних повноважень, юридичною особою, справляється 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд зазначає, що позивачем було заявлено майнові вимоги про скасування податкових повідомлень - рішень на загальну суму 86 896, 69 грн.

Таким чином судовий збір за даною позовною заявою позивачу необхідно було сплатити в сумі 1 600, 00 грн. (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Проте, як встановлено судом з квитанції від 29.12.16 року, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3 200,00 грн.

Тобто, позивачем було надміру сплачено 1 600,00 грн. судового збору, який підлягає поверненню позивачу відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», як такий, що внесений в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У той же час, судові витрати, понесені позивачем в сумі 1 600,00 грн., відповідно до вимог ст. 94 ПК України, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, Законом України «Про судовий збір», Кодексом адміністративного судочинства України, судз

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Донецьке шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів і свердловин ДП ПАТ ДХК СШБ» до Покровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення рішення Красноармійської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області № НОМЕР_1 від 04.07.2016 року.

Скасувати податкове повідомлення рішення Красноармійської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області № НОМЕР_2 від 04.07.2016 року.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Донецьке шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів і свердловин ДП ПАТ ДХК СШБ» (код за ) судовий збір у сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Покровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (код за ).

Повернути Публічному акціонерному товариству «Донецьке шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів і свердловин ДП ПАТ ДХК СШБ» 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень судового збору.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 7 квітня 2017 року.

Постанову складено у повному обсязі 12 квітня 2017 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частин постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бабіч С.І.