Справа № 816/1888/16
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 р.Справа № 816/1888/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2016р. по справі № 816/1888/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги, рішення,

ВСТАНОВИЛА:

22 грудня 2016 року постановою Полтавського окружного адміністративного суду задоволено частково адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення, вимоги, рішення.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 06.10.2016 № /1680 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб ФОП ОСОБА_3 в загальному розмірі 9 911,82 грн, в тому числі за основним платежем в сумі 7 929,46 грн та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1 982,36 грн.

Визнано протиправною та скасвано вимогу від 06.10.2016 № Ф-/745 про сплату боргу (недоїмки) в частині визначення ФОП ОСОБА_3 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 18 343,48 грн.

Визнано протиправним та скасовано рішення від 06.10.2016 № /1681 про застосування до ФОП ОСОБА_3 штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасного не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 4088,5 грн, повністю.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області () на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 323,26 грн (триста двадцять три гривні двадцять шість копійок).

В апеляційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині правомірності вимоги ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області № Ф-/745 від 06.10.2016 року про сплату боргу (недоїмки) в частині визначення позивачці суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 22541,56 грн. та постановити в цій частині нову постанову, якою визнати протиправною та скасувати вимогу від 06.10.2016 р. № Ф-/745 про сплату боргу (недоїмки) в частині визначення суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 38 449,24 грн. В обгрунтування апеляційної скарги зазначила, що застосований відповідачем та судом 1 інстанції метод визначення суми чистого доходу отриманого платником податків в кожному конкретному місяці 2014 ро із застосуванням показника середньомісячного оподатковуваного доходу не узгоджується з вимогами Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та вимогам податкового кодексу України ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідач ОСОБА_4 обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в позові ФОП ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі. В обгрунтування скарги зазначив, що при ухваленні постанови, суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам відповідача щодо відсутності у позивача первинної документації на підтвердження виконання умов договорів, а саме, розрахунку винагороди виконавцю, звіту та копій документів, що підтверджують витрати виконавця, понесені у зв'язку з наданням маркетингових послуг, розрахунки розміру премій.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідача позивач ФОП ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення, а постанову суду в частині задоволення її позову без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представників відповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_3 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) зареєстрована як фізична особа підприємець 18.03.2003 та перебуває на обліку платників податків у відповідача ОСОБА_4 ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області / а.с. 34-35/ , є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом № 77261728 виданим 31.03.2003, а також є платником податків на загальній системі оподаткування /а.с. 36/.

Позивачка з 01.01.2014 по 31.12.2015 здійснює господарську діяльність приміщенні шиномонтажної майстерні з магазином, розташованому за адресою вул. Велика Набережна, 63, м. Кременчук, Полтавська область, яке орендує на підставі договору оренди від 01.01.2013. /а.с. 166-168/.

На підставі наказів ОСОБА_4 ОДПІ від 11.08.2016 № 709, від 05.09.2016 № 738 у період з 22.08.2016 по 12.09.2016 проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 по питанню повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування з 01.01.2014 по 31.12.2015 /а.с. 86-87/.

За результатами перевірки складено акт від 14.09.2016 № 526/16-03-13-05-08/ /11-17/, у якому виявлено порушення позивачкою, як платником податків вимог:

- п.177.4, 177.2 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 у розмірі 17 673,65 грн, в т.ч. за 2014 на 17 673,65 грн;

- п. 2 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 розділ ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено сплату єдиного соціального внеску на 40 885,04 грн;

- п. 44.1 ст. 44, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України неведення книги обліку доходів та витрат ( а.с. 11-17 )

На підставі акту перевірки відповідачем ОСОБА_4 ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області 06.10.2016 сформовано та надіслано ФОП ОСОБА_3:

- податкове повідомлення рішення № /1680, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 22 092,06 грн, в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 17 673,65 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 4 418,41 грн (а.с. 20);

- рішення № /1681 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 4 088,5 грн (а.с. 18);

- вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- в сумі 40 885,04 грн (а.с. 18).

Відмовляючи в задоволенні позову ФОП ОСОБА_3 в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 06.10.2016 № /1680, суд першої інстанції виходив з того, правомірності прийнятого рішення, оскільки порушення з боку позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, підставою для донарахування позивачу грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб за 2014 є доводи відповідача про заниження оподаткованого доходу та завищення валових витрат, які призвели до збільшення чистого доходу за 2014 рік на 117 824,30 грн (заниження валового доходу за 2014 на 64 961, 27 грн та завищення валових витрат за 2014 на 52 863,03 грн), наслідком чого стало збільшення суми податку з доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету на 17 673,65 грн (15 % ставка податку). Відповідачем зазначено, що позивачкою ФОП ОСОБА_3 не було включено до складу доходу за 2014 рік суму доходу по акту про проведення взаємозаліку зустрічних грошових вимог від 31.03.2014 № ТР QВ2 з ТОВ "Мішелін Україна" в розмірі 77 953 грн, в тому числі ПДВ 120 992,26 грн. В результаті встановлено заниження валового доходу за 2014 рік на 64 961,27 грн.

Судом встановлено між ФОП ОСОБА_3І та ТОВ "Мішелін Україна" було проведено взаємозалік зустрічних грошових вимог в сумі 77 953,53 грн, в т.ч. ПДВ -12992,26 грн, оформлений актом від 31.03.2014 № TR QB2 /а.с. 92/.

Згідно журналу ордеру і відомості по рахунку 361 Розрахунки з вітчизняними покупцями за 2014 рік по розрахунковому рахунку (стовб. 31) надійшло 837 183,64 грн. з ПДВ, без ПДВ 697 653,03 грн., що включено до одержаного доходу згідно декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік , який складає 697 922,77 грн.

Сума взаємозаліку (стовб. 63) в сумі 77 953,53 грн. з ПДВ, без ПДВ 64 961,27 грн. до одержаного доходу не включена.

Пунктом 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України визначено, що обєктом оподаткування є чистий дохід, тобто різниця між загальним оподаткованим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльності такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов»язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом 111 цього Кодексу.

Відповідно до акту взаємозаліку від 31.03.2013 № ТР -QB2 ФОП ОСОБА_3 (клієнт) та ТОВ "Мішелін Україна" сторони погодились про зарахування зустрічних грошових вимог на суму 77 953,53 грн, включаючи ПДВ 12 992,26 грн, що з одного боку існують у ТОВ "Мішелін" по відношенню до клієнта на підставі агентського договору № ОАД-04 від 01.03.2013, і з другого боку у клієнта по відношенню до ТОВ "Мішелін" у відповідності до франчазингової угоди про участь у роздрібній мережі TYREPLUS від 02.01.2013 № ТР- UA 18.

До об'єкту оподаткування, обрахованого за результатами року, зазначена операція не включалася , оскільки, як пояснив представник позивача в суді першої інстанції, одночасно з отриманням доходу у зв'язку з списанням заборгованості, позивач понесла витрати.

Проте, позивачем не надано документального підтвердження витрат, які за її твердженням були понесені. Книгу обліку доходів і витрат позивачка не вела, та операції доходів/витрат не зафіксовані. За порушення у вигляді неведення книги обліку доходів та витрат до позивача податковим органом санкції не застосовувалися, оскільки позивачем ведеться бухгалтерський облік.

Відповідно до частини 1 статті 9 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Оскільки, всі бухгалтерські операції не підтверджені належною первинною документацією, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності доводів позивача про правомірність не включення суми, списаної по акту. Таким чином, висновки податкового органу про заниження позивачем валового доходу на суму 64 961,27 грн, яка підлягала включенню до доходу є правомірними.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо порушення позивачем п.177.4, 177.2 статті 177 Податкового кодексу , а тому, податкове повідомлення рішення від 06.10.2016 № /1680 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб позивачу в розмірі 9 744,19 грн є правомірним.

Згідно з п. 123.1. статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Тому застосування податковим органом штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 2 436,05 є також правомірним.

За таких обставин суд дійшов висновку про неправомірність нарахування основного грошового зобов'язання та застосування штрафних санкцій.

У зв'язку з чим оскаржуване податкове повідомлення - рішення є протиправним та підлягає в частині вказаних донарахувань.

Позивач ФОП ОСОБА_3 постанову суду першої інстанції в цій частині не оскаржує.

Згідно акту перевірки відповідач прийшов до висновку про завищення позивачкою валових витрат на 52 863,03 грн через відсутність документально підтвердження повязаності понесених витрат в звязку з одержанням доходу від ТОВ "Мішелін Україна" згідно банківських виписок: платіжне доручення № 436 від 30.04.2014 на суму 57 320,21, в т.ч. ПДВ 9 553,37 грн; платіжне доручення № 911 від 04.09.2014 на суму 6 115,43 грн, в т.ч. ПДВ 10 19,24 грн на підставі актів передачі прийому передачі послуг (маркетингові та рекламні) акти нарахування премії.

Встановлене відповідачем порушення полягає в тому, що отримані кошти у вигляді премій не передбачають понесення будь-яких витрат та є чистим доходом підприємця. Також відповідач зазначив, що згідно даних "Податковий блок" у ФОП ОСОБА_3 відсутні види діяльності КВЕД, які включають послуги з надання маркетингових, рекламних послуг, послуг з дотримання стандартів, послуг за участь у програмі річної гарантії, тому отриманий дохід оподатковується як дохід платника податку-фізичної особи без права формування витратної частини.

Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань видами діяльності ФОП ОСОБА_3 за КВЕД є: 45.20 технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, 45.32 розбрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, 47.30 роздрібна торгівля пальним.

Між ТОВ "Мішелін Україна" та ФОП ОСОБА_3 укладено договір поставки від 01.02.2010 № UA -0018 (автомобільних шин) (а.с. 118-119).

Згідно пояснень представника позивача задля отримання більш позитивного економічного ефекту від господарської діяльності за договором поставки від 01.02.2010 № UA -0018 між позивачем (дилер) та ТОВ "Мішелін Україна" було укладено франчайзингову угоду про участь у роздрібній мережі вд 02.01.2013 № ТР- UA 18 та додаткову угоду № 1 від 02.01.2013 (а.с. 120-136).

За умовами укладеної угоди ТОВ "Мішелін Україна" надає дилеру (ФОП ОСОБА_3І.) не виключну субліцензію на використання торгової марки TYREPLUS і стандартів TYREPLUS для пневматичних шин для легкових автомобілів та супутніх товарів, а також для послуг шиномантажу та супутніх послуг для споживачів, що також надає право можливості довгострокової співпраці з ТОВ "Мішелін Україна" для здійснення господарської діяльності з продажу пневматичних шин, а також супутніх товарів і послуг споживачам. Також дилер відкриває шинний центр TYREPLUS для продажу шин та послуг шиномантажу та супутніх послуг.

Згідно платіжного доручення № 436 від 30.04.2014 ФОП ОСОБА_3 отримано дохід на суму 57 320,21 грн, в т.ч. ПДВ - 9 553,37 грн. з призначенням платежу "оплата послуг згідно акту до угоди про надання послуг № MF-UA18 від 2/1/13, акт від 24.04.14, актів нарахування премії № TP-QB413(24/04/14), SW1314 (18/04/14)".

Схема розрахунку премії за дотримання стандартів TYREPLUS, компенсаційних премій за участь у програмі "Річна гарантія від Мішелін 2013" та наданих маркетингових та рекламних послуг за друге півріччя 2013 року, нарахованих ОСОБА_5 згідно актів, підписаних у 2014 році, наведена в довідці ТОВ "Мішелін Україна" від 15.12.2016.

Акт нарахування премії № SW-1314 від 18 квітня 2014 року складено на суму 7035,00 грн., включаючи ПДВ в сумі 1172,50 грн. Ця сума включає в себе компенсацію вартості гарантійного автомобільних шин на суму 510,00 грн. з ПДВ, компенсацію вартості замінених автомобільних шин, які не підлягають ремонту, на суму 5787,00 грн. з ПДВ та вартості шиномонтажу шин на суму 738,00 грн. з ПДВ згідно таблиці, наведеної наведена в Додатку 1 до довідки від 15.12.2016 (а.с. 169-172).

Керуючись результатами аудиту щодо дотримання вимог стандартів TYREPLUS в сервісному центру нарахована премія у розмірі 28753,61 грн., включаючи ПДВ 4792,27 грн за четвертий квартал 2013 року, згідно Акту нарахування премії № ТР-РВ413 від 24 квітня 2014.

Згідно платіжного доручення № 911 від 04.09.2014 ФОП ОСОБА_3 отримано дохід на суму 6 115,43 на суму 6 115,43 в тому числі ПДВ 1 019,24 грн, призначення платежу "оплата послуг згідно додаткової угоди № 2 до франчайзингової угоди ТР UA18 від 02.01.2014, акт SW-114 від 08.08.2014".

Акт нарахування премії № ОИ-0000007 від 18 серпня 2014 року на суму 6115,43 грн., включаючи ПДВ 1019,24 грн, включає компенсацію вартості гарантійного ремонту автомобільних шин на суму 456,00 грн. з ПДВ, компенсацію вартості замінених автомобільних шин, які не підлягають ремонту, на суму 4975,43 грн. з ПДВ та вартості шиномонтажу шин на суму 684,00 грн. з ПДВ. Детальний опис кожного випадку гарантійного ремонту зазначено в таблиці (додаток 2 до довідки) (а.с. 173)

На виконання умов угоди про надання послуг № MF UA18 від 02.01.2013 та враховуючи обєми закупівель продукції у ТОВ "Мішелін Україна", нараховано ФОП ОСОБА_3 за надані маркетингові та рекламні послуги за друге півріччя 2013 року бонуси у розмірі 21 531, 60 грн. (а.с. 170-176).

Як пояснив представник позивача маркетингові та рекламні послуги полягали в розміщенні на вітринах, запропонування клієнтам сервісу шин, які закупалися у ТОВ "Мішелін Україна".

Відповідач відносить отримані позивачем премії до понесених витрат, при цьому вид валових витрат та їх розрахунок не наводиться.

Отримання грошових коштів в сумі 52 863,03 грн без ПДВ відповідно до умов додатків 1, 2 до франчайзингової угоди від 02.01.2013 та угоди про надання послуг від 02.01.2013 відображено в бухгалтерському обліку по рахунку 361. При цьому зазначений розмір отриманого доходу включено до колонки 3 додатку 5 до розділу ІІІ податкової декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік .

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку , що кошти в сумі 52 863,03 грн без ПДВ за своєю природою є доходом від здійснення господарської діяльності, а тому податкове повідомлення - рішення 06.10.2016 № /1680 є протиправним та підлягає скасуванню в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб ФОП ОСОБА_3 в загальному розмірі 9 911,82 грн, в тому числі за основним платежем в сумі 7 929,46 грн та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1 982,36 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводів відповідача щодо відсутності у позивача первинних бухгалтерських документів ( зокрема розрахунку винагороди виконавцю, звіту та копій документів, що підтверджують витрати виконавця, понесені у зв»язку з наданням маркетингових послуг, розрахунки розміру премій) на підтвердження виконання умов договору, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки факт виконання цих робіт підтверджено актами прийому передачі послуг та актами нарахування премій. Сума 52 863,03 грн. позивачем включена до доходу за 2014 рік, а тому навіть якби позивачем було допущено порушення, то його наслідком було б зменшення сформованого позивачем доходу і не потягло б до його збільшення.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, а також повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI.

Відповідно до абзацу пункту 1 частини першої статті 4 названого Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці.

За приписами пункту 2 частини першої статті 7 зазначеного Закону, у редакції, що діяла до 01.01.2015, для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Законом України від 28.12.2014 №77-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" пункт 2 частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" викладено у новій редакції, відповідно до якої для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно з частиною одинадцятою статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" /у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин/ єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно акту перевірки від 14.09.2016 № 526/16-03-13-05-08/ /16-17/, перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу за період з 01.01.2014 по 31.12.2015, отриманого ФОП ОСОБА_3 від ведення діяльності, що підлягає обкладенню податковим на доходи фізичних осіб, відповідачем встановлено його заниження у загальному розмірі 117 824,3 грн.

З урахуванням наведеного та відповідно до викладених вище норм Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", відповідач дійшов висновку про заниження позивачем єдиного соціального внеску за спірний період загалом на 40 885,04 грн (117 824,3 грн (64 961,27 грн + 52 863,03 грн) х 34,7%).

Однак, враховуючи вищевикладені висновки суду щодо скасування податкового повідомлення рішення від 06.10.2016, згідно яких встановлено лише заниження оподаткованого доходу в розмірі 64 961,27 грн та правомірність включення коштів в сумі 52 863,03 грн, суд приходить до висновку, що податковим органом не вірно визначено суму, на яку нараховується єдиний внесок.

За таких обставин, підстави для донарахування позивачу зобов'язання зі сплати єдиного соціального внеску за 2014 у сумі 40 885,04 грн відсутні. Натомість позивачем занижено суму соціального внеску за період, що перевірявся з 01.01.2014 по 31.12.2015 у розмірі 22 541,56 грн ( 64 961,27 х 37,4 %).

А тому вимога 06.10.2016 № Ф-/745 про сплату боргу (недоїмки) є протиправною та підлягає скасуванню в частині визначення ФОП ОСОБА_3 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 18 343,48 грн.

З огляду на вищезазначене, доводи апеляційної скарги позивачки ФОП ОСОБА_3 щодо нарахування єдиного соціального внеску за 2014 рік є безпідставними.

Рішенням від 06.10.2016 № /1681 до ФОП ОСОБА_3 застосовано штрафні санкції за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасного не нарахованого єдиного внеску в розмірі 4088,5 грн.

Згідно розрахунку доданого до рішення штрафна санкція розрахована з донарахованого єдиного внеску в сумі 40 885,04 грн за 2 звітних періода. При цьому податковим органом не вказується, які саме звітні періоди, оскільки сума донарахованого єдиного внеску податковим органом вирахувана зі суми чистого доходу за 2014 рік в сумі 117 824,30 грн (заниження оподаткованого доходу та завищення валових витрат).

Також податковим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 5 % несплачених сум із посиланням на п. 3 ч. 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI станом на момент виникнення спірних правовідносин, в якій зазначена інший розмір штрафної санкції.

З огляду на вищезазначене, податковим органом при визначенні позивачу суми штрафної санкції за донарахування податковим органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого внеску за 2014 рік застосовано не вірний обрахунок цієї санкції, крім того, сума санкції нарахована в тому числі і на суму, яку судом визнано правомірно включеною до доходів позивача.

Згідно частини 11 статті 25 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Оскільки компетенція щодо застосування штрафних санкцій до платника єдиного внеску відноситься до компетенції податкового органу у відповідності, то суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо нарахування сум вказаного податку, які законодавством віднесені до компетенції саме відповідача.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення від 06.10.2016 № /1681 про накладення на позивача штрафних санкцій в розмірі 4088,5 грн є протиправним та підлягає скасуванню повністю.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для скасування такого рішення немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2016р. по справі № 816/1888/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_6
Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8
Повний текст ухвали виготовлений 10.04.2017 р.