Справа № 826/15128/16
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

13 квітня 2017 року № 826/15128/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомЦентральної телерадіостудії Міністерства оборони України
доОСОБА_1
простягнення коштів у сумі 104004,93 грн ,

В С Т А Н О В И В :

Центральна телерадіостудія Міністерства оборони України звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 матеріальні збитки завдані державі у сумі 104004,93 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач недбалим виконанням свої обов`язків, порушив вимоги статті 88 Закону України «Про Статут внутрішьої служби Збройних Сил України», пункту 3.2.21 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач про день, час і місце його проведення повідомлявся у відповідності із вимогами ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України, явку уповноваженого представника у судові засідання не забезпечив.
У зв`язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, з огляду на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта у даній справі, суд на підставі ч.6 ст.71, ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України перейшов до розгляду даної справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.
Відповідач проходив військову службу у позивача на посаді помічника директора установи з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово економічної служби у період з 11.05.2010 року по 22.06.2012 року.
Наказом першого заступника Міністра оборони України від 20.04.2012 року №55 відповідача було звільнено у запас за пунктом «а» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язком та військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту).
Наказом директора ЦТРС МОУ від 22.06.2012 року №89 виключено із списків особового складу студії, та направлено на військовий облік до Солом`янського районного військовий комісаріат міста Києва (за приписом від 03.07.2012 року №290).
У період з 01.01.2010 до 14.01.2015 дуло проведено низку перевірок фінансово-господарської діяльності ЦТРС МОУ.
Під час вказаних перевірок фінансово-господарської діяльності ЦТРС МОУ, відповідно до Звіту фінансового аудиту та аудиту відповідності від року №234/40/148, Акта ревізії фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року від 21.05.2013 року №072-30-1105, Аудиторського звіту за результатами внутрішнього фінансового аудиту та аудиту матеріально-технічних засобів ЦТРС МОУ за період з 01.01.2013 року №234/40/3 було виявлено численні порушення виконання службових обов`язків відповідачем, які призвели до заподіяння державі збитків у сумі 104004,93 грн.
Надаючи правову оцінку заявленим позивачем вимогам, з урахуванням викладених ним обставин, суд враховує наступне.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 року №548-ХІУ (надалі Статут).
У ст.16 Статуту зазначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до ст.88 Статуту помічник командира полку з фінансово-економічної роботи - начальник фінансової служби підпорядковується командирові полку.
На доповнення вимог, викладених у статтях 82 - 84, помічник командира полку з фінансово-економічної роботи - начальник фінансової служби відповідає за фінансове забезпечення полку і зобов`язаний:
організовувати і вести фінансове господарство полку; забезпечувати планування, затребування необхідних коштів, вірогідність фінансового обліку і звітності; разом із заступниками командира полку і начальниками служб складати та подавати на затвердження командира полку кошторис на наступний період; вживати заходів для своєчасного грошового забезпечення особового складу;
забезпечувати контроль за витрачанням коштів, додержанням фінансової дисципліни посадовими особами полку, своєчасністю і повнотою відшкодування збитків, завданих державі внаслідок втрати, недостачі, крадіжки чи незаконного витрачання коштів і матеріальних цінностей; перевіряти підзвітність посадових осіб полку;
забезпечувати збереження грошових документів, довірених коштів і матеріальних цінностей; щоденно проводити звіряння наявності коштів і матеріальних цінностей з даними обліку;
забезпечувати дотримання в полку єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання в установлені терміни фінансової звітності;
організовувати контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій;
забезпечувати перевірку стану бухгалтерського обліку в підрозділах полку та у військових частинах, матеріальне та фінансове забезпечення яких здійснюється відповідними службами полку.
Відповідно до п.3.2.21 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року № 300 надалі - Положення №300), начальник фінансової служби частини відповідає за фінансовий стан частини та виконує свої обов`язки відповідно до пункту 3.1.9 цього Положення, а зі спеціальних питань виконує вказівки начальника фінансової служби вищого штабу.
Крім того, він повинен, зокрема: організовувати фінансове господарство частини та своєчасно забезпечувати особовий склад грошовим забезпеченням; своєчасно подавати заявки на кошти та вести облік і звітність фінансового господарства, перевіряти підзвітних осіб частини; брати участь у розробці пропозицій щодо фінансового забезпечення бойової та гуманітарної підготовки, бойової та мобілізаційної готовності частини, а також у заходах, передбачених річним господарським планом та іншими планами частини; забезпечувати зберігання доручених коштів та цінностей, здійснювати контроль за правильним, економним та господарськи доцільним їх витрачанням посадовими особами частини, а також за дотриманням фінансової та штатно-тарифної дисципліни; здійснювати разом з іншими службами економічний аналіз фінансово-господарської діяльності частини і на цій основі розробляти та доповідати командиру частини пропозиції щодо забезпечення збереження, ефективного та цілеспрямованого використання коштів, виявлення та використання внутрішньо-господарських резервів, запобігання втратам та нераціональним витратам; контролювати фінансову діяльність підсобного господарства, побутових та інших об`єктів частини, забезпечувати належну налагодженість в них фінансового обліку, проводити у встановлені командиром частини строки, але не рідше одного разу на рік, документальні ревізії їх фінансово-господарської діяльності; розглядати проекти укладених військовою частиною договорів та угод щодо їх законності, цін та розцінок, забезпеченості необхідними коштами та візувати їх; перевіряти своєчасність та повноту оприбуткування за книгами обліку, а в необхідних випадках - і фактичну наявність матеріальних засобів, придбаних частиною; про результати перевірки доповідати командиру частини; перевіряти дотримання штатно-тарифної дисципліни у підрозділах, службах, побутових та інших підсобних об`єктах частини.
Відповідно до ст.26 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року №243/95-ВР (надалі Положення №243/95-ВР).
Відповідно до п.2 Положення №243/95-ВР відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
Згідно п.3 Положення №243/95-ВР, Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю:
а) заподіяння прямої дійсної шкоди;
б) протиправної їх поведінки;
в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;
г) вини у заподіянні шкоди.
Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.
Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.
Як вбачається з матеріалів справи, враховуючи численні порушення фінансово-господарської діяльності ЦТРС МОУ, які сталися у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх функціональних обов`язків, Звіт аудиту №234/40/148 було передано до Київської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Центрального регіону України (надалі - Київська прокуратура).
Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 29.03.2013 року, 29.01.2013 року Київською прокуратурою розпочато досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за провадженням, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 28.01.2013 року, за фактом виявлених у звіті фінансового аудиту та аудиту відповідності ЦТРС МОУ порушень, що призвели до збитків державі на суму 78 тисяч гривень.
Вказаним фінансовим аудитом та аудитом відповідності ЦТРС МОУ від 14.02.2012 року №234/40/148 виявлено фінансові порушення, що призвели до збитків державі на суму 78 128, 52 грн., з яких 5851,61 грн. - переплата грошового забезпечення, 49476,91 грн. - незаконно нараховане грошове забезпечення та 22800,00 грн. - зниження вартості активів.
У ході досудового розслідування було встановлено, що переплата грошового забезпечення на суму 5851,61 грн. була здійснена майору ОСОБА_2 на суму 4063,04 грн. та молодшому лейтенанту ОСОБА_3 на суму 1788,57 грн. Окрім цього встановлено, що капітану ОСОБА_4 та старшому лейтенанту ОСОБА_5 було незаконно нараховано грошове забезпечення на суму 38922,18 грн. та 10554,73 грн. відповідно.
Постановою Київської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Центрального регіону України від 29.03.2013 року закрито кримінальне провадження, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 29.01.2013 року, за ознаками в діях колишнього помічника директора студії - начальника фінансово економічної служби ЦТРС МО України ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.410 Кримінального кодексу України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 Кримінального процесуального кодексу України - у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення.
Відповідачем було заподіяно пряму дійсну шкоду у вигляді збитків загальному фонду Державного бюджету позивача, які наведені у пункті 3.2. Розділу III Звіту №234/40/148, Акті № 072-30-1105, пункті 5 Рекомендацій до Аудиторського звіту №234/40/3 та Книзі обліку нестач.
Однак, дослідивши наявні в матеріалів справи документи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання вини відповідача у заподіянні шкоди, оскільки на підтвердження своєї позиції позивач посилається лише на постанову про закриття кримінального провадження, у якій зазначено, що опитаний в ході досудового розслідування відповідач пояснив, що вказані порушення, а саме переплата грошового забезпечення та незаконно нараховане грошове забезпечення відбулися по причині не внесення ним своєчасних змін до роздавальних відомостей нарахування грошового забезпечення військовослужбовцям. Вказані зміни останній забув вносити до комп`ютерної програми, яка вираховує розмір грошового забезпечення. Жодних домовленостей ні з ким із службових осіб ЦТРС МОУ у нього, Відповідача не було. Вказані переплати та незаконні нарахування відбулися через його неуважність. Окрім цього, останній вказує, що готовий відшкодувати завдану державі шкоду, шляхом часткового відрахування із заробітної плати.
Також, суд звертає увагу на те, що в рекомендаціях звіту №234/40/148 зазначено про відновлення за рахунок винних осіб переплату та незаконну виплату грошового забезпечення та відновлення за обліком ЦТРС вартість нематеріальних активів та вартість майнових прав на об`єкти інтелектуальної власності.
В пункті 5 Рекомендацій до Аудиторського звіту №234/40/3 зазначено про прийняття рішення щодо відшкодування чи списання з обліку збитків відповідно до даних книги обліку нестач.
Тобто у вказаних документах не зазначено відповідача як особу з якої необхідно стягнути кошти.
Крім того, матеріалами справи не підтверджується розрахунок матеріальної шкоди завданої позивачем, оскільки з розрахунку суми збитків нанесених державі вбачається наступне:
- переплата грошового забезпечення - 4063,04 грн.+1788,57 грн.= 5851,61 грн.;
- незаконно нараховане грошове забезпечення - 38922,18 грн.+10554,73 грн.=49476,91 грн.;
- зниження вартості активів - 22800,00 грн.;
- зайво сплачений єдиний соціальний внесок за 2010-2012 роки - 2588,42 грн.+4275,39 грн.+1802,34 грн.+1856,40 грн.+949,26 грн.=11471,81грн.;
- зайво сплачений податок на доходи фізичних осіб за 2010 - 2012 роки - 1983,46грн.+1848,15 грн.+410,34 грн.=4241,95грн.;
- переплата заробітної плати - 4965,12 грн.+4178,94 грн.+344,33 грн.+438,20 грн.=9956,29грн.
Однак, позивач зазначив, що зайво сплачений єдиний соціальний внесок у загальному розмірі становить 12490,40 грн., а переплата заробітної плати 9144,06 грн.
Також, суд звертає увагу на те, що досудове слідство проводилось тільки щодо факту виявлених у звіті фінансового аудиту та аудиту відповідності ЦТРС МОУ порушень, що призвели до збитків державі на суму 78 тисяч гривень. Приймаючи до уваги наданий вище розрахунок: переплата грошового забезпечення, незаконно нараховане грошове забезпечення, зниження вартості активів (5851,61 грн.+49476,91грн.+22800,00 грн.=78128,52грн.).
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Враховуючи викладене і керуючись ст.ст.69-71, 94, ч.6 ст.128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові Центральної телерадіостудії Міністерства оборони України відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур