Справа № 803/35/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 р. № 876/3875/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року у справі №803/35/17 за позовом ОСОБА_2 до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

18.01.2017 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі ДПІ), просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.11.2016 №174398-03.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Ковельська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області подала апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачу належить на праві власності обєкт нерухомості, а тому відповідачем визначено суму грошового зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік. При цьому, Законом України від 28.12.2014 №71-VIII визначено особливий порядок прийняття рішень органів місцевого самоврядування щодо встановлення місцевих податків, зокрема податку на нерухомість, відмінного від земельного податку. Оскільки вказаний закон набув чинності з 01.01.2015 та ним не передбачено того, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у 2015 році не сплачується, то у спірному випадку базовим податковим періодом для сплати даного податку є 2015 рік. Апелянт зазначає, що законодавець визначив, що рішення прийняті органами місцевого самоврядування в 2015 році діють з моменту прийняття. Також наголошує, що рішення Буцинської сільської ради від 02.02.2015 №35/5, яким введено в дію Положення про податок на майно, не скасовано та є чинним.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, позивач повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги та пояснення представника відповідача в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з огляду на наступне.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 17.11.2016 №73148638 за ОСОБА_2 з 18.09.2009 зареєстроване право приватної власності на 80/100 складу запчастин площею 1754,5 кв. м., розташованого за адресою: вул.Шкільна,27,с.Буцин, Старовижівський район, Волинська область (а.с.20).

17.11.2016 Ковельська ДПІ ГУ ДФС (Старовижівське відділення) прийняла податкове повідомлення-рішення №174398-03, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік в розмірі 17095,85 грн. (а.с.8).

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення неправомірним, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи», що набрав чинності з 1 січня 2015 року, внесено зміни щодо оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, яке відповідно до пп.10.1.1 п.10.1 ст.10 Податкового кодексу України (далі ПК України) належать до місцевих податків.

Відповідно до пп. 265.1.1. п.265.1 ст. 265 ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Статтею 266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Обєктом оподаткування є обєкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа обєкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно з пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких обєктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Відповідно до пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України №71-VІІІ, рекомендовано органам місцевого самоврядування: у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Установити, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

При цьому Законом №71-VІІІ лише рекомендовано органам місцевого самоврядування вчинити певні дії, в той час як згідно пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України законодавцем чітко встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відтак, виконуючи рекомендацію Закону №71-VІІІ та приймаючи рішення про встановлення місцевих податків та зборів, орган місцевого самоврядування зобов'язаний дотримуватись обов'язкових приписів статті 12 ПК України. До того ж, підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України визначено принцип стабільності, вимоги якого передбачають, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що 02.02.2015 Буцинська сільська рада Старовижівського району Волинської області прийняла рішення №35/5 «Про встановлення податку на майно», пунктом 1 якого затверджено Положення про податок на майно, пунктом 4 визначено ставку податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних та юридичних осіб - 1 відсоток мінімальної заробітної плати за 1 кв. м. Згідно з п.7 вказаного Рішення таке вступає в силу з 01.01.2015 (а.с.44-51).

Відповідно до листа Буцинської сільської ради від 06.12.2016 №3-68/02.19 Рішення №35/5 було оприлюднене на дошці оголошень сільської ради у зв'язку із відсутність офіційного веб-сайту ради. Рішення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сільрадою не приймалось за минулі роки (а.с.10).

На підставі системного аналізу вказаних законодавчих положень, враховуючи обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що приймаючи рішення від 02.02.2015 № 35/55 «Про встановлення податку на майно», Буцинська сільська рада не дотрималась вимог, передбачених підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 та підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України в частині дотримання принципу стабільності та в частині офіційного оприлюднення рішення про встановлення місцевих податків та зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, а тому застосування відповідачем положень статті 266 ПК України та рішення Буцинської сільської ради від 02.02.2015 № 35/5 «Про встановлення податку на майно» з метою оподаткування належного позивачу об'єкту нерухомого майна не може мати місце у 2015 році.

Окрім того, підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України передбачено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Як встановлено з наявних в матеріалах справи додаткових письмових пояснень відповідача, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік для ОСОБА_2 за частину приміщення складу запчастин, яка знаходиться у власності позивача, розраховано наступним чином: (1754,5 кв.м. (загальна площа приміщення)*80/100(частка належна позивачу))*(1218 (мінімальна заробітна плата на 2015 рік)*1%) (а.с.31).

При цьому, оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено відповідачем 17.11.2016, тобто з порушенням вимог ст.266 ПК України щодо строку надіслання (вручення) податкового повідомлення-рішення платнику податку.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено відповідачем з порушенням вимог податкового законодавства, та принципів, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року у справі №803/35/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_1

Повний текст Ухвали складено 11.04.2017р.