Справа № 816/2023/16
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 р.Справа № 816/2023/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Старостіна В.В. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2017р. по справі № 816/2023/16

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Полтавській області від 13.10.2016 року №1131 "Про порушення службової дисципліни працівниками Козельщинського відділення поліції Кобеляцького ВП ГУНП та притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині, що стосується притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Полтавській області від 19.10.2016 року №347 о/с в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, інспектора дозвільної системи Козельщинського відділення поліції Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора дозвільної системи Козельщинського відділення поліції Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області;

- стягнути з ГУНП в Полтавській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 20.10.2016 по день постановляння судового рішення у справі з розрахунку середньоденного заробітку в розмірі 166,89 грн., інспектора дозвільної системи Козельщинського відділення поліції Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області;

- допустити до негайного виконання судового рішення в частині поновлення на посаді.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2017р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідач не скористався своїм правом на подання заперечень на апеляційну скаргу, в своїй заяві від 28.03.2017р. просив розглядати справу за відсутності уповноваженого представника.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 28.11.2005р. по 06.11.2015р., а з 07.11.2015р. наказом ГУНП в Полтавській області від 07.11.2015 №9 о/с прийнятий на службу до Національної поліції України (а.с.13-14).

11.06.2016 р. о 22 годині 20 хвилин інспектором роти № 3 батальйону управління патрульної служби м. Кременчук ДПП НП України, лейтенантом поліції Дуканічем І.В. складено протокол серії АП2 № 162765 про те, що громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова. Від проходження медичного огляду в установленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП (а.с.18).

Постановою Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 29.06.2016р. у справі №537/3337/16-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, стягнуто штраф у розмірі 3400,00 грн., на користь держави (а.с.45).

Наказом ГУНП в Полтавській області від 13.10.2016 №1131 "Про порушення службової дисципліни працівниками Козельщинського відділення поліції Кобеляцького ВП ГУНП та притягнення до дисциплінарної відповідальності" на старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України (а.с.15).

Накладене на позивача дисциплінарне стягнення виконане шляхом видання наказу ГУНП в Полтавській області від 19.10.2016 №347 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено з органів Національної поліції України за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) (а.с.37).

З указаними наказами позивач ознайомився, що не заперечувалось представником позивача в судовому засіданні.

Позивач не погоджуючись із прийнятими наказами ГУНП в Полтавській області від 13.10.2016 №1131 та від 19.10.2016 №347 о/с, оскаржив їх до суду.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (надалі - Закон №580-VIII).

Згідно зі статтею 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 19 Закону №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 № 3460-IV (надалі - Дисциплінарний статут).

Вказаним Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Так, відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно зі ст. 7 вищевказаного Дисциплінарного статуту службова дисципліна України базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до п. 6, 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади, звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з ст. 14 вищевказаного Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (частина четверта статті 14 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 (надалі - Інструкція).

Пунктом 2.1 вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.

Колегією суддів, що 08.09.2016 до ГУНП в Полтавській області надійшла інформація про те, що 11.06.2016р. в м. Кременчук, по вул. Першотравневій, інспектором роти № 3 батальйону управління патрульної служби м. Кременчук ДПП НП України, лейтенантом поліції Дуканічем І.В., стосовно інспектора дозвільної системи Козельщинського відділення поліції Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_1, складено адміністративний протокол серії АП2 № 162765 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно пункту 2.6 Інструкції підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Наказом ГУНП в Полтавській області від 08.09.2016 №648 призначено службове розслідування (а.с.44).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Дисциплінарного статуту перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Згідно з п.п. 6.3.6 п. 6.3 Інструкції забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

У матеріалах справи наявні письмові пояснення від 13.09.2016 року, відібрані під час службового розслідування, у яких позивач не заперечує факт порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, що мало місце 11.06.2016 в м. Кременчуці та притягнення його Крюківським районним судом до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП та призначення штрафу в сумі 3400,00 грн. Про складання протоколу не повідомив керівництво, оскільки вважав, що покарання поніс і бажав забути про випадок зі складанням протоколу (а.с.46-47).

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.06.2016 року у справі №537/3337/16-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та стягнуто штраф у розмірі 3400,00 грн., на користь держави, за порушення пункту 2.5 ПДР України (а.с.45).

Під час розгляду справи №537/3337/16-п ОСОБА_1 свою вину визнав, щиро розкаявся та в подальшому добровільно сплатив штраф у розмірі 3400,00 грн. (а.с.19).

В адміністративному позові позивач зазначає, що не перебував у стані алкогольного сп'яніння, а лише відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

У пункті 2.5 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зазначено, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП (у редакції, чинній на момент складання протоколу) за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб.

Отже, постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.06.2016р. у справі №537/3337/16-п до ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду на визначення стану сп'яніння.

Водночас, матеріали справи містять письмові пояснення (а.с.49) інспектора роти № 3 батальйону управління патрульної служби м. Кременчук УПП НП України лейтенанта поліції Дуканіч І.В., у яких зазначено, що 11.06.2016 року під час патрулювання кварталу №13 у складі екіпажу №113, спільно з лейтенантом поліції Мовчаном С.С., близько 22 години 20 хвилин по вул. Першотравневій було помічено автомобіль ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_1, який рухався з ознаками технічної несправності, а саме: пошкоджений передній бампер. За кермом знаходився гр. ОСОБА_1, який мав явні ознаки алкогольного сп'яніння: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова. Від проходження ALCO тест DRAGER або обстеження в Кременчуцькому наркологічному диспансері відмовився.

Письмові пояснення інспектора роти № 3 батальйону управління патрульної служби м. Кременчук УПП НП України лейтенанта поліції Воліка М.О. та інспектора роти № 3 батальйону управління патрульної служби м. Кременчук УПП НП України лейтенанта поліції Мовчан С.С. за своїм змістом аналогічні поясненням інспектора роти № 3 батальйону управління патрульної служби м. Кременчук УПП НП України лейтенанта поліції Дуканіча І.В. (а.с.48,50).

Крім того, матеріали справи свідчать, що позивач під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 162765 від 11.06.2016 ввів в оману працівників патрульної поліції, надавши неправдиву інформацію про місце своєї роботи. Так, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повідомив, що є безробітним (а.с.18).

Аналогічне позивач зазначив при розгляді Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області адміністративних матеріалів, що надійшли з Управління патрульної поліції УПП НПУ у м. Кременчуці про притягнення його адміністративної відповідальності. З постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.06.2016 у справі №537/3337/16-п вбачається, що ОСОБА_1 приховав від суду місце своєї роботи, вказавши, що не працює (а.с.45).

В адміністративному позові позивач визнає, що не повідомив працівників патрульної поліції, а також суд, що є старшим лейтенантом поліції, інспектором дозвільної системи Козельщинського відділення поліції Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області.

Отже, доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду в суді адміністративної справи за ч.1 ст. 130 КУпАП ввів в оману поліцейського та суддю, надавши неправдиву інформацію про місце своєї роботи, підтверджені вищевказаними доказами.

Позивач про події, що мали місце 11.06.2016р. в м. Кременчук за його участі та про наявність судового рішення про визнання його винним за ч.1 ст. 130 КУпАП, не повідомив своє керівництво, у підтвердження чого слугує пояснення начальника сектору Козельщанського відділення поліції Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області, майора поліції Козиря А.В. (а.с.51).

Відповідно до пункту 8.1. Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Так, 07.10.2016р. начальником ГУНП було затверджено висновок службового розслідування, яким, зокрема, встановлено, що за порушення вимог статті 7 Дисциплінарного статуту, що виразилося у порушені вимог пункту 2.5 ПДР України, неповідомленні керівництва Козельщинського відділення поліції Кобеляцького ВП ГУНП про факт притягнення до адміністративної відповідальності за порушення вимог частини першої статті 130 КУпАП, надання неправдивої інформації працівнику поліції та суді щодо місця роботи, інспектор дозвільної системи Козельщинського відділу поліції Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 заслуговує на звільнення зі служби в Національній поліції України (а.с.39-42).

З урахуванням висновку службового розслідування наказом ГУНП від 13.10.2016р. № 1131 "Про порушення службової дисципліни працівниками Козельщинського відділення поліції Кобеляцького ВП ГУНП та притягнення до дисциплінарної відповідальності" на старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України (а.с.15).

Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до ст. 18 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Накладене на позивача дисциплінарне стягнення виконано шляхом видання наказу ГУНП від 19.10.2016 № 347 о/с, яким позивача звільнено з органів Національної поліції України за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) (а.с.37).

Доводи позивача стосовно того, що вчинений ним дисциплінарний проступок та застосована до нього міра покарання є непропорційними, колегія суддів не бере до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Із послужного списку ОСОБА_1 вбачається, що за час проходження служби в органах внутрішніх справ позивач мав наступні стягнення: сувора догана - за непрофесійні дії, що призвели до незаконного поміщення громадянина до кімнати для затриманих (знята); попередження про неповну посадову відповідальність - за порушення транспортної дисципліни (знята); догана - за порушення правил дорожнього руху і складанню протоколу (знята); попередження про неповну посадову відповідальність - за невихід на службу без поважних причин (знята); зауваження - за порушення вимог КУпАП (знята) (а.с.58-62).

Колегія суддів вважає, що при визначенні позивачу дисциплінарного стягнення відповідачем враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно позивачем, попередня поведінка позивача, введення в оману працівників патрульної поліції та суду, намагання приховати від керівництва факт притягнення до адміністративної відповідальності, а також шкоду завдану авторитету органів поліції.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач при звільненні ОСОБА_1 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже, оскаржувані накази є правомірними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів дійшла висновку щодо необґрунтованості та недоведеності вимог позивача, при цьому, відповідачем у повній мірі доведено, що відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 26.01.2017р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2017р. по справі № 816/2023/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Рєзнікова С.С.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Бегунц А.О.
Повний текст ухвали виготовлений 10.04.2017 р.