Справа № 462/307/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року№876/2877/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання Андрушківа.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 09 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В C Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова (далі УПФ) у якому просив: визнати дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Список №2) протиправними; зобовязати УПФ призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 27.07.1981 по 01.08.1995 в Головному заводі «ЛОРТА», та з 10.06.2010 по 14.09.2016 в Державному підприємстві «Дослідний завод «Хвиля» на підставі пільгової довідки від 14.09.2016 №10/28-09 та атестацій робочих місць проведених на даному підприємстві.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що він працював повний робочий день на роботі із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, а саме електрогазозварника, а тому має право у відповідності до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) на призначення пільгової пенсії за віком.

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 09 лютого 2017 року у справі №462/307/17 позов задоволено частково. Визнано дії УПФ щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 протиправними. Зобовязано відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 27.07.1981 по 21.08.1992 на Головному заводі «ЛОРТА» - 11 років 24 дні. В задоволенні решти позову відмовлено.

Постанову оскаржив відповідач, який в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити. У поданій апеляційній скарзі вказує, на те, що позивачем не представлено усіх необхідних документів які б підтверджували роботу по Списку №2, а тому такий немає права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у звязку із відсутністю потрібного стажу роботи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити частково з наступних підстав.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що пільговий стаж позивача підтверджується наданими ним документами, а відтак УПФ безпідставно відмовлено йому у призначенні пільгової пенсії за віком.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у зв'язку з досягненням 55-ти річного віку позивач 15.09.2016 (а.с.5,10) звернувся до УПФ із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, з огляду на наявність необхідного трудового стажу на посадах які містяться у Списку №2.

У відповідь на вказану заяву відповідач листом від 03.01.2017 №10/03-17 (далі Лист) повідомив позивача, що на час подання документів для призначення пільгової пенсії у позивача недостатньо відповідного стажу роботи що дає право на таку пенсію, з огляду на це законних підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах немає (а.с.5-9).

Не погодившись із таким рішення відповідача позивач звернувся до суду із цим позовом.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статей 1, 2 Закону №1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 100 цього Закону передбачено, що особам, які на день введення в дію цього Закону мають стаж на роботах із шкідливими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, мають право на пенсію на пільгових умовах, яка призначається відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Пунктом «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ встановлено, що працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п.10 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 «Про затвердження Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі Порядок №383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-ХІІ, п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Звідси, слід зробити висновок, що Законом №1788-ХІІ та Порядком №637 затверджено, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж для призначення пенсії - є трудова книжка. Якщо її немає, або в ній відсутні свідчення, що визначають право на пільгову пенсію, можуть бути витребувані уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно записів в трудовій книжці з 27.07.1981 по 01.08.1995 працював на посаді електрогазозварника 3, 4 та 5 розряду, 12.02.1995 по 30.03.2009 працював на посаді електрогазозварника 6 розряду, з 01.06.2009 по 08.06.2010 та з 10.06.2010 по 14.09.2016 також працював на посаді електрогазозварника.

Із змісту Листа видно, що рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах чи за вислугу років (далі Комісія, а.с.8-9) заперечується пільговий стаж ОСОБА_1 за період з 27.07.1981 по 30.06.1982 та з 01.09.1983 по 01.08.1995, водночас визнається період роботи з 01.07.1982 по 31.08.1983 та з 10.06.2010 по 14.09.2016.

Необхідно зазначити, що постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 до Списків №2 в Розділі ХХХІІ «Загальні професії» віднесені посади «електрозварників та їх підручних» і «газозварників та їх підручних».

Згідно роз'яснення Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС від 02.04.1976 №5/8 порядок застосування Списків №1 та №2, передбачає в тих випадках, коли в Списках №1 і №2 передбачені працівники, які виконують певні роботи, то правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються всі працівники, постійно зайняті на цих роботах, незалежно від найменування їх професії.

Пунктом 3 Порядку №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що позивач перебуваючи на посаді «електрогазозварника» виконував роботу, яка передбачена Списком №2, у шкідливих умовах праці, а тому підстави для не врахування періодів його роботи на таких до пільгового стажу відсутні.

Більше того, посада електрозварника, на якій позивач продовжував працювати, в подальшому відносилася також до Списку №2 затвердженого постановами КМУ від 26.01.1991 №10, від 11.03.1994 №162, від 16.01.2003 №36.

Щодо періоду роботи позивача з 27.07.1981 по 30.06.1982 та з 01.09.1983 по 01.08.1995, який не підтверджений у рішенні Комісії апеляційний суд зазначає наступне.

Так, у вказаний період ОСОБА_1 працював на посаді електрогазозварника, яка передбачена Списком №2.

Робота позивача на посаді електрогазозварника у вказані періоди підтверджується окрім записів трудової книжки, зокрема архівними виписками та довідками (а.с.35-40, 53-64).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що період роботи ОСОБА_1 з 27.07.1981 по 21.08.1992 підлягає зарахуванню до його пільгового стажу для призначення пенсії згідно ст.13 Закону №1788-ХІІ.

Що ж до періоду роботи позивача з 22.08.1992 по 01.08.1995 апеляційний суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п.4.5 Порядку №383, якщо атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі Порядок та Постанова №422 відповідно). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання Постанови №442 «Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 №41.

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно зі ст.101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Комплексний аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не доведено протилежного, що атестація умов праці до 01.08.1995 не проводилась, а тому період роботи позивача з 22.08.1992 по 01.08.1995 правомірно не було зараховано до пільгового стажу Комісією.

Проте, як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач враховуючи пільговий стаж з 27.07.1981 по 21.08.1992 та стаж за період з 10.06.2010 по 14.09.2016 має достатньо для призначення йому пільгової пенсії передбаченої п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ, при цьому не враховуючи періодів роботи з 22.08.1992 по 01.08.1995.

Відтак, судом апеляційної інстанції встановлено, що на час звернення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 позивач досяг 55 років, його загальний трудовий стаж становить понад 30 років, з яких 14 років роботи на посадах із шкідливими та важкими умовами праці, що підтверджується записами в трудовій книжці та матеріалами справи.

Разом з тим, в силу вимог ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, окрім випадку, коли зокрема звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, що тягне за собою призначення такої з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку особою, тобто з більш раннього строку.

Тому, апеляційний суд зазначає, що оскільки позивач звернувся до відповідача за призначенням пенсії за віком не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку, то така повинна бути йому призначена з дня, що настає за днем досягнення ним пенсійного віку, тобто з 22.06.2016.

Відповідно до ст.201 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: 1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; 2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Оскільки суд першої інстанції правильно по суті вирішив спір, однак при цьому не вказав дату призначення пенсії та у зв'язку із нечіткістю резолютивної частини судового рішення, апеляційний суд визнає можливим змінити постанову.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254 КАС, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова задовольнити частково.

Постанову Залізничного районного суду м.Львова від 09 лютого 2017 року змінити, виклавши абзаци третій резолютивної частини цієї постанови у такій редакції:

«Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з 22 червня 2016 року із зарахуванням до пільгового стажу періоду його роботи з 22 липня 1981 року по 21 серпня 1992 року на Львівському Головному заводі «ЛОРТА.».

В решті постанову Залізничного районного суду м.Львова від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 14 квітня 2017 року.