Справа № 265/7301/16-а
Суддя: Мельник І. Г.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/7301/16-а
Провадження №2-а/265/29/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Мельник І.Г., за участю секретаря Сагайдак Є.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя про поновлення строку звернення до суду, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, 01.12.2016 року звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя в якому вказала, що перебуває на обліку в управлінні ПФУ Орджонікідзевського району м. Маріуполя та у період з червня 2005 року по жовтень 2005 року отримувала пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівник охорони здоровя. В листопаді 2005 року виплата пенсії управлінням їй була припинена у звязку з працевлаштуванням за спеціальністю. 20.08.2013 року за її заявою відповідачем їй була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Однак, призначаючи пенсію з 20.08.2013 року відповідач врахував заробітну плату із застосуванням показників середньої заробітної плати за 2007 рік (згідно листа управління від 18.08.2016 року № 21808/02), що є безпідставним та суперечить нормам ст. 40 та абз. 2 ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У серпні 2016 року позивач звернулася до відповідача з заявою про надання інформації щодо розрахунку призначеної пенсії за віком. Листом від 18.08.2016 року №21808/02 відповідач розяснив позивачу, що при розрахунку її пенсії було взято показник саме за 2007 рік у розмірі 1197,91 гривень, тобто той показник, що був застосований раніше. Позивач вважає такі дії УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя неправомірними, і просить суд зобов'язати відповідача перерахувати пенсію за віком з 20.08.2013 року відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум; стягнути з державного бюджету на її користь понесені судові витрати на оплату судового збору у сумі 551, 20 грн. Також позивач просить поновити строк звернення до суду із даним позовом, у звязку з тим, що вперше вона дізналася про порушення своїх прав саме 18.08.2016 року.

Ухвалою суду від 31 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя про визнання дій неправомірними та зобовязання управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком із із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, з 20.08.2013 року по 31.05.2016 року було залишено без розгляду на підставі ст. ст. 99, 100 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник відповідача УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя проти позову заперечував та надав суду письмові заперечення. Відповідно до наданих заперечень вказував, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя з 07.06.2005 року, отримуючи пенсію за вислугу років. З 21.11.2005 року виплата зазначеної пенсії, позивачці, була призупинена на підставі заяви ОСОБА_1 внаслідок її працевлаштування за спеціальністю. З 23.08.2013 року позивача, на підставі її особистої заяви переведено на пенсію за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Зазначав, що відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Призначена пенсія за віком, розрахована із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік 1197, 91.

Частиною 3 ст.45 даного Закону передбачено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а тому такі перерахунки здійснюються із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за 2007 р. (1197,91 грн.). Вважає дії управління обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству та просив відмовити в задоволенні позову.

Суд з урахуванням письмових заперечень відповідача, наданих з боку позивача письмових документів, які були дослідженні, вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Позивач ОСОБА_1 народилася 20 серпня 1957 року (а.с.18). З 07.06.2005 року на підставі особистої заяви ОСОБА_1, управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику охорони здоровя, що підтверджено протоколом про призначення пенсії №104 від 04.07.2005 року (а.с.15).

Суд вважає, що твердження представника відповідача про те, що позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є хибним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на час призначення позивачеві пенсії (07.06.2005 року), за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Пенсія за вислугу років зазначеним Законом не передбачена.

Разом з тим ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII передбачає такий вид пенсії, як пенсія за вислугу років.

Відтак суд вважає, що твердження позивача про те, що їй з 07.06.2005 року було призначено пенсія відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», відповідачем не спростовано.

21.11.2005 року, ОСОБА_1 було прийнято до Міського протитуберкульозного диспансеру на посаду лікаря - фтизіатра. Відповідно до п. 2.4. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи. У звязку із працевлаштуванням позивача на посаду, яка надає право на призначення пенсії за вислугу років, з 21.11.2005 року їй було зупинено виплату пенсії.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, по досягненню 56 років, мають право на пенсію за віком, жінки які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року та набули страхового стажу не менше 15 років

23.08.2013 року в звязку з досягненням 20.08.2013 року пенсійного віку позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Розпорядженням від 22.10.2013 року №165398, з 23.08.2013 року її було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, згідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Після призначення пенсії позивач продовжила працювати в Міському протитуберкульозному диспансері м. Маріуполя.

01.07.2014 року, позивач звернулась до Відповідачі із заявою про перерахунок пенсії по стажу, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Розпорядженням управління від 16.07.2014 року з 01.07.2014 року, періоди роботи з 15.09.1983 по 25.10.1988 року, з 13.11.1989 по 06.07.1991 року, з 01.10.1992 по 30.06.1996 року, з 01.08.1996 по 15.09.1997 року зараховані в подвійному розмірі.

04.09.2015 року, позивач звернулась до управління із заявою про перерахунок пенсії по стажу, у разі доцільності з урахуванням заробітної плати. Розпорядженням від 07.09.2015 року, з 01.09.2015 року проведено перерахунок пенсії із додаванням стажу та заробітної плати за період з 01.08.2013 по 31.07.2015 року. Розмір пенсії з урахуванням перерахунку, позивач отримала в жовтні 2015 року.

05.08.2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою в якій просила надати довідку про розмір її пенсії за віком з моменту виходу на пенсію з урахуванням всіх надбавок, які передбачені законодавством, та надати відповідні розяснення (а.с.17).

З листа Відповідача 18.08.2016 року за вих. №21808/02 вбачається, що з урахуванням приписів абз.2 ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» від 23.04.2012 року № 327, при переведенні позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік. (а.с.7-8).

Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону , із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Водночас, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше 23.08.2013 року.

Крім того, після призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, позивачу, яка звернулась до управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком 23.08.2013 року, пенсія повинна бути розрахована із застосуванням усередненого показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні за 2010-2012 роки.

Аналогійна правова позиція була викладена Верховним Судом України в постанові від 29 листопада 2016 року за рішенням № 133/476/15-а.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності та співставленні, аналізуючи докази позивача та заперечення відповідача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1, в межах вимог, які не були залишені судом без розгляду, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До них належать й витрати на правову допомогу. Відповідно до квитанції, яка міститься в матеріалах справи, позивачем сплачено 551,20 грн. судового збору на рахунок Державного бюджету.

П. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що Пенсійний фонд України та його органи звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Таким чином, відповідно до частки задоволених позовних вимог (позивачем заявлено вимоги за 39 місяців, а задоволено судом вимоги за 6 місяців) за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати останньої в розмірі 84,80 грн. (6/39 х 551,20 = 84,80).

Керуючись ст.ст. 8-11, 17, 18, 71, 87, 94, 159-167 Кодексу адміністративного судочинства України , суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя про визнання дій противоправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя, які полягають у незастосуванні до ОСОБА_1 при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної штати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2010-2012 роки.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (за 2010-2012 роки), з 01.06.2016 року, з урахуванням фактично виплачених сум..

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 84,80 грн..

Постанова суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.Г.Мельник