Справа № 209/4329/16-а(2-а/209/6/17)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
06 квітня 2017 рокусправа № 209/4329/16-а(2-а/209/6/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.
суддів: Лукманової О.М. Божко Л.А.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпродзержинської області
на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 січня 2017 року у справі №209/4329/16-а (2а/209/6/17) за позовом ОСОБА_1 до Дніпродзержинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити певні дії, -
24 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: визнати дії управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Дніпродзержинська незаконними, скасувати рішення Дніпродзержинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року, зобов`язати Дніпродзержинське об`єднане управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області назначити, нарахувати та виплатити пільгову дострокову пенсію відповідно до ст. 16 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та абзацу шостого пункту третього Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 28 серпня 2015 року.
Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач як учасник бойових дій має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ст. 16 ЗУ Про пенсійне забезпечення та абз. 6 п. 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, однак відповідач безпідставно відмовив йому в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, посилаючись, що призначення пенсії з 55 років учасникам АТО не передбачена ст. 16 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Позивач зазначає, що він є особою, яка брала участь у бойових діях, тому безумовно набув право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.
Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 січня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Дніпродзержинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року про відмову в призначенні позивачу дострокової пенсії за віком, як учаснику бойових дій відповідно до ст. 16 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та розділу ХУ Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Дніпродзержинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до абзацу 6 ч. 3 розділу 15 «Прикінцевих положень» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 16 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 28 серпня 2015 року.
Не погодившись з рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не має прав на призначення пенсії відповідно до абзацу 6 ч. 3 розділу 15 «Прикінцевих положень» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 16 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», оскільки зазначеними нормативними актами не передбачено право на дострокову пенсію, особам які приймали участь у бойових діях в зоні проведення АТО.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 23 червня 2015 року.
Відповідно до довідки Індустріального районного військового комісаріату Міністерства Оборони України від 29.12.2015 року №885, рядовий ОСОБА_1 відповідно до ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21.07.2014 року №607/2014 був призваний на війскову службу щ 31.07.2014 року та направлений проходження служби до військової частини НОМЕР_2 . З 20.07.2015 року уклав контракт про проходження служби громадянами України в Збройних силах України строком до закінчення особливого періоду або приказу о демобілізації. (а.с. 18)
Відповідно до довідки Командира в/ч пп НОМЕР_2 від 14.01.2016 року солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в військовій частині польовій - пошті НОМЕР_2 за призовом по мобілізації в особовий період з 31.07.2014 р. №143. На короткостроковому контракті від 20.07.2015 р. №10. (а.с.19)
28 серпня 2015 року позивач звернувся до Дніпродзержинського об`єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області з заявою про призначення пенсії на підставі абзацу 6 ч. 3 розділу 15 «Прикінцевих положень» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 16 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».
Рішенням комісії по розгляду звернень громадян Дніпродзержинського ОУПФУ Дніпропетровської області, доведеним до позивача листом від 03.11.2015 року, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії з підстав того, що військовослужбовцям, які безпосередньо брали участь в АТО та районах їх проведення, а також тим, що стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах їх проведення, пенсійне забезпечення законом не передбачено.
Вважаючи зазначені дії відповідача з приводу відмови в призначенні йому пенсії як учаснику бойових дій протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що набувши статус учасника бойових дій позивач набув і право на пенсійне забезпечення, зокрема право на пенсію зі зниження пенсійного віку на підставі абзацу 6 ч. 3 розділу 15 «Прикінцевих положень» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 16 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», а тому відмова пенсійного органу в призначенні пенсії позивачу є протиправною.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів ПФУ визначено Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ( далі - Закон № 1058-IV).
Абзацом шостим пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України Про військовий обов`язок та військову службу № 2232-ХІІ.
Відповідно до частини дев`ятої статті 1 цього Закону щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на такі категорії: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Закон України № 2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, поширюється також на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на військову службу.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що громадяни із числа військовозобов`язаних, які призвані та проходять військову службу, у цей період вважаються такими, що користуються гарантіями держави на рівні із іншими військовослужбовцями.
Як вже зазначалось, позивач є військовослужбовцем, що проходить військову службу по мобілізації в особовий період з 31.07.2014 р. №143, на підставі короткострокового контракту від 20.07.2015 р. №10, має статус учасника бойових дій, тобто безпосередньо приймав участь в бойових діях.
21 серпня 2015 року позивач досяг 55 років.
Судом досліджено трудову книжку позивача та з`ясовано, що він має страховий трудовий стаж 30 років, 08 місяців та 23 дні, тобто понад 25 років, як того вимагає пенсійне законодавство.
Отже, позивач згідно вимог ст. 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" набув право на призначення та отримання пенсії за віком, як учасник бойових дій на підставі абз. 6 п. 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а дії відповідача з приводу відмови в призначенні йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку носять протиправний характер.
Крім того, 18.10.2016 року Верховною Радою України ЗУ «Про внесення змін до деяких України щодо пенсійного забезпечення окремих категорій осіб із числа учасників антитерористичної операції», яким Абзац шостий пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 49-51, ст. 376; 2005 р., № 29, ст. 382; 2006 р., № 4, ст. 62; 2012 р., № 12-13, ст. 82) викладено в такій редакції:
"військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, інваліда війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, інваліда війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого та сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок".
Вказаний Закон набрав чинності 06.02.2017 року, він був направлений на усунення недоліків пенсійного законодавства, шляхом доповнення певних норм пенсійного законодавства та забезпечення неухильного забезпечення права осіб, учасників бойових дій, які приймали участь в АТО на пенсійне та соціальне забезпечення,.
Отже, на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції недоліки пенсійного законодавства, які породжували множинне трактування ст. 16 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», а також абзацу 6 пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" усунуто на законодавчому рівні, зазначене свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача.
За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, прийнятою із дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, тому підстави для її зміни або скасування відсутні.
Керуючись ст.195, ст.197, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -
Апеляційну скаргу Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпродзержинської області залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 січня 2017 року у справі №209/4329/16-а (2а/209/6/17) залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий: О.О. Круговий
Суддя: О.М. Лукманова
Суддя: Л.А. Божко