Справа № 819/838/16
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року № 876/271/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Святецького В.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокуратури Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області, за участю прокуратури Тернопільської області, про визнання незаконними та протиправними дій,

встановив:

У липні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із адміністративним позовом до відповідача Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області, в якому просила визнати незаконними та протиправними дії державного інспектора Боднара П.П. під час проведення ним перевірки Тернопільської РДА та складення акту перевірки від 20.08.2013 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.10.2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано незаконними та протиправними дії державного інспектора Боднар Павла Петровича під час проведення ним перевірки Тернопільської районної державної адміністрації та складення акту перевірки від 20.08.2013 року.

З цією постановою суду першої інстанції від 10.10.2016 року не погодилась прокуратура Тернопільської області та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт в апеляційній скарзі та у додаткових обґрунтуваннях зазначає, що суд першої інстанції помилково виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, та не звернув уваги на те, що права, свободи чи інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин не порушені. Окрім того, судом залишено поза увагою, що позивачем пропущено встановлений законом строк звернення до суду з вказаним позовом. Також вказує апелянт, що застосований судом Порядок планування та проведення перевірки здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, який затверджено наказом Мінагрополітики України від 25.02.2013 року № 132 (далі Порядок), відповідно до пункту 1.2, визначає процедуру планування та здійснення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) з питань перевірки стану дотримання субєктами господарювання вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.8 Господарського кодексу України, держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є суб'єктами господарювання. Таким чином, РДА не є суб'єктом господарювання, а отже судом помилково застосовано до даних правовідносин Порядок. На думку апелянта Акт перевірки від 20.08.2013 року не є рішенням органу владних повноважень і не породжує для позивача настання юридичних наслідків. Перевірка була проведена інспектором на підставі наказу та направлення на перевірку, в межах повноважень і у визначений законодавством спосіб. Державним інспектором сільського господарства ОСОБА_2 під час проведення перевірки дотримання Тернопільською РДА вимог земельного законодавства та складання акту перевірки від 20.08.2013 року, не було порушено вимог Порядку одержання документів, матеріалів та іншої інформації, необхідних для здійснення державного нагляду за використанням та охороною земель, що затверджений Наказом Мінагрополітики України № 179 від 14.03.2013 р..

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 10.10.2016 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовної заяви.

Позивач апеляційної скарги не визнав, у суді апеляційної інстанції подав заперечення, просить апеляційну скаргу відхилити, а оскаржену постанову суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20.08.2013 р. Державним інспектором сільського господарства в Тернопільській області ОСОБА_2 проведено перевірку з питання дотримання вимог земельного законодавства при прийнятті розпоряджень Тернопільською РДА.

За результатами проведеної перевірки складено Акт від 20.08.2013 р. перевірки дотримання вимог земельного законодавства, в якому відображено, що розпорядження голови Тернопільської РДА від 29.12.2012 р. № 1388-од про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва на території Підгороднянської сільської ради, прийнято з порушенням ст.17 та п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України, оскільки відповідно до Проекту встановлення меж і утворення території Підгороднянської сільської ради, затвердженого Тернопільською обласною радою народних депутатів 12.02.1993 р., Технічного звіту по корегуванню планового матеріалу зйомок минулих років Підгороднянської сільської ради народних депутатів, розробленого у 1994 році та Проекту змін межі Підгороднянської сільської ради, затвердженого рішенням Тернопільської обласної ради від 26.02.1999 р., розташовані у межах населеного пункту с. Підгороднє Тернопільського району (а.с. 12).

Суд апеляційної інстанції не може погодитися із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 6 КАС України гарантовано кожній особі право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Також, згідно ст.17 ч.1 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Статтею 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Субєктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду. Відповідач це суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Із змісту наведених правових норм видно, що при розгляді адміністративної справи обовязковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як субєкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Тобто, спір із суб'єктом владних повноважень буде належати до публічно-правового спору за умови коли такий суб'єкт (відповідач у справі) при вчиненні (прийнятті) оспорених рішення (дії, бездіяльності) діяв при виконанні владних управлінських функцій.

Окрім того, Верховним Судом України у постанові від 22.03.2016 р. у справі № П/800/484/15 зазначено, що обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Із змісту адміністративного позову та матеріалів справи видно, що у заявленому позові позивач оскаржує дії державного інспектора Боднара П.П. під час проведення ним перевірки Тернопільської РДА та складення акту перевірки від 20.08.2013 року.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що вказана перевірка була проведена на підставі наказу Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області № 1294 та направлення на перевірку № 1934 за серпень 2013 року (а.с. 46).

Перевірка проводилася з питань дотримання вимог земельного законодавства при прийнятті розпоряджень Тернопільською райдержадміністрацією.

За результатами перевірки державним інспектором зроблено висновок про те, що розпорядження голови Тернопільської РДА від 29.12.2012 р. № 1388-од про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва на території Підгороднянської сільської ради, прийнято з порушенням законодавства.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказане Розпорядження № 1388 було прийнято 10.12.2010 року і стосувалось затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Підгороднянської сільської ради.

При цьому, слід зазначити, що Акт перевірки не є рішенням органу владних повноважень, не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на її права, обовязки та законні інтереси.

Дії інспектора по складанню акта перевірки були вчинені в межах компетенції органу Державної інспекції сільського господарства України.

В матеріалах справи немає доказів того, що при проведенні перевірки було порушено права, свободи чи законні інтереси позивача. Також позивачем не конкретизовано, які саме конкретні дії, що були вчинені державним інспектором при проведенні перевірки, являються протиправними і порушують права позивача.

Наведені позивачем та викладені в оскарженій постанові суду першої інстанції доводи про можливість позбавлення позивача права власності на земельну ділянку внаслідок розгляду позову прокурора Тернопільської області, який обґрунтовується актом перевірки від 20.08.2013 року, не вказують на порушення прав, свобод або інтересів позивача при здійсненні 20.08.2013 року перевірки Тернопільської РДА Тернопільської області.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції від 10.10.2016 року слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу прокуратури Тернопільської області задоволити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області про визнання незаконними та протиправними дій скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: В.В. Святецький

ОСОБА_4

Повний текст постанови виготовлено 10.04.2017 року.