Справа № 820/6752/16
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 р.Справа № 820/6752/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2017р. по справі № 820/6752/16

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

27 лютого 2017 року постановою Харківського окружного адміністративного суду задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Скасовано податкове повідомлення - рішення ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області від 11.07.2016 №719-132-13-02.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Харківській області просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою в позові ОСОБА_1 відмовити.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що суд першої інстанції невірно застосував приписи ст. 5, пп.14.1.235 п.14.1 ст. 14, ст. 266 Податкового кодексу України, ст. 2, п.1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, позивача, представників сторін, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець, перебуває на обліку в ОСОБА_4 ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області як платник податків, є платником єдиного податку 2 групи та здійснює господарську діяльність шляхом вирощування зернових культур та насіння олійних культур (а.с. 9).

Позивач є власником нежитлової будівлі МТФ бр. №3 (молочно - товарної ферми), що підтверджується відповідним договором купівлі - продажу нежитлової будівлі від 28.07.2008, витягом з Державного реєстру правочинів, технічним паспортом (а.с. 10-18).

На праві приватної власності позивачу належить земельна ділянка, цільове призначенням якої є ведення торгового сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка розташована на території Бунаківської сільської ради, Лозівського району Харківської області. На вказаній земельній ділянці позивач вирощує зернові культури для подальшої реалізації.

На підставі пп.54.3.3 п. 54.3 ст. 54, пп.266.7.2 п. 266.7 ПК України, ОСОБА_4 ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області винесено податкове повідомлення - рішення від 11.07.2016 №719-132-13-02, яким нараховано податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачуються фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлового нерухомого майна у розмірі 78164,00 грн. (а.с. 8).

Зазначене податкове повідомлення - рішення було оскаржено позивачем в адміністративному порядку до ГУ ДФС у Харківській області (а.с. 19-21).

Рішенням ГУ ДФС у Харківській області від 27.10.2016 №3440/П/20-40-10-01-14 скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а податкове повідомлення - рішення залишено без змін (а.с. 22-24).

Рішення ГУ ДФС у Харківській області від 27.10.2016 №3440/П/20-40-10-01-14 оскаржувалось позивачем до ДФС України (а.с. 25-30), проте рішенням ДФС України від 25.11.2016 №12613/П/99-99-11-02-01-14 (а.с. 31-33) податкове повідомлення - рішення та рішення ГУ ДФС у Харківській області про результати розгляду первинної скарги залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що нежитлова будівля МТФ бр. № 3, що знаходиться в селі Святушине, Лозівського району, Харківської області, вулиця Будьонного, будинок 47а, (Бунаківська сільська рада), яка належить позивачу на праві власності, не є об'єктом оподаткування, згідно з пп. "ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, оскільки використовується позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником шляхом вирощування зернових культур.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п. 41.1. ст. 41 ПК України, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Так, відповідно до положень п. 21.1 ст. 21 ПК України, зокрема, посадові особи контролюючих органів зобов'язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Згідно п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Пунктом 30.1, п. 30.2., п. 30.3., п. 30.8, п.п. "г" п. 30.9 ст. 30 ПК України визначено, що податкова пільга, це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування сідати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, них пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Контролюючі органи здійснюють контроль за правильністю надання та обліку податкових пільг, а також їх цільовим використанням, за наявності законодавчого визначення напрямів використання (щодо умовних податкових пільг) та своєчасним поверненням коштів, не сплачених до бюджету внаслідок надання пільги, у разі її надання на поворотній основі. Податкові пільги, використані не за призначенням чи несвоєчасно повернуті, повертаються до відповідного бюджету з нарахуванням пені в розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

Податкова пільга надається шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Підпунктом 14.1.76 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення - землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Відповідно до положень пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Проте, згідно положень ст. 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" визначено, що виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно - правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності.

При цьому, виходячи з пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні, відповідачем в цілому не заперечується факт того, що позивач здійснює господарську діяльність шляхом вирощування зернових культур, проте, вважає, що виходячи положень ПК України, позивач не є сільськогосподарським товаровиробником в розумінні п.п.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Визначення "сільськогосподарський товаровиробник, яке міститься у пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, застосовуються виключно для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", що прямо визначено самим пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Таким чином, до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки дане положення не застосовується, оскільки відноситься до розділу ХІІ "Податок на майно"

Відповідно до пп. "ж" пп. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України, не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Виходячи з положень Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарської силоси та інше.

Таким чином, нежитлова будівля МТФ бр. № 3, за адресою: село Святушине, Лозівського району, Харківської області, вулиця Будьонного, будинок 47а, (Бунаківська сільська рада), що належить позивачу на праві власності, не є об'єктом оподаткування, згідно з пп. "ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, оскільки використовується позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником шляхом вирощування зернових культур.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у позивача не виникло обовязку по сплаті податку на нерухоме майно, відмінене від земельної ділянки, оскільки позивач фактично є сільськогосподарським товаровиробником, виходячи з положень ст. 1 ст. 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис", тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 11.07.2016 №719-132-13-02 є необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що сільськогосподарським товаровиробником може бути лише юридична особа, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, відповідно до Податкового кодексу України вимога про те, що сільськогосподарський товаровиробник має бути юридичною особою стосується платників єдиного податку 4 групи. Для всіх інших правовідносин сільськогосподарським товаровиробником може бути як фізична так і юридична особа, яка є платником єдиного податку, так і та, що знаходиться на загальній системі оподаткування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2017р. по справі № 820/6752/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_6
Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8
Повний текст ухвали виготовлений 14.04.2017 р.