Справа № 809/153/17
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2017 р. Справа № 809/153/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря Котик Д.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Карпатнафтохім до Управління Державної служби України з питань праці в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування пунктів 1, 5, 8 припису від 15.12.2016 та постанов від 05.01.2017, -

ВСТАНОВИВ:

19.01.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" (надалі позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління Державної служби України з питань праці в Івано-Франківській області (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування пунктів 1, 5, 8 припису від 15.12.2016 та постанов від 05.01.2017.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Управлінням Державної служби України з питань праці в Івано-Франківській області, за наслідками проведеної перевірки безпідставно встановлено порушення вимог частин 1, 3 статті 24, частини 1 статті 116, частини 1 статті 47, частини 1 статті 117, частин 1, 2, 4 статті 115, статті 113, частини 2 статті 84, статті 119 Кодексу законів про працю України, пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, необгрунтовано 15.12.2016 винесено припис за № 09-03-0100/675-573 про їх усунення, а також протиправно 05.01.2017 постановами за № 09-03-021/16, за № 09-03-021/18 та за № 09-03-021/17 застосовано штрафи в розмірі 720 000 гривень, 3 200 гривень та 672 000 гривень відповідно.

Представник позивача в судовому засіданні заявлений позов підтримав, з мотивів викладених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання 23.03.2017 та 03.04.2017 не зявився без поважних причин, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. В судовому засіданні 07.03.2017 представник відповідача проти позову заперечив, з мотивів викладених в письмовому запереченні, обгрунтованого тим, що відповідачем правомірно в порядку та розмірах, визначених статтею 256 Кодексу законів про працю України застосовані до позивача санкції за допущення виявлених під час перевірки порушень трудового законодавства.

За змістом частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Посадовими особами Управління Державної служби України з питань праці в Івано-Франківській області в період з 06.12.2016 до 15.12.2016 здійснено перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю Карпатнафтохім, за наслідками якої складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю за № 09-03-0100/675 (а. с. 15 44).

Висновками вказаного акта перевірки серед іншого встановлено допущення позивачем порушення вимог частин 1 та 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, внаслідок фактичного допуску найманих працівників до роботи без належного оформлення трудового договору; статті 113 Кодексу законів про працю України, внаслідок оплати часу простою не з вини працівника з розрахунку нижчого від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові окладу; статті 119 Кодексу законів про працю України, пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, внаслідок не здійснення коригування на коефіцієнт підвищення заробітної плати працівників, мобілізованих на військову службу.

15.12.2016 відповідач вніс Товариству з обмеженою відповідальністю Карпатнафтохім припис за № 09-03-0100/675-573, яким оскаржуваними пунктами 1, 5, 8 позивачу приписано в строк до 15.01.2017 усунути порушення вимог статті 24, статті 113, статті 119 Кодексу законів про працю України, пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 (а. с. 45-46).

05.01.2017 Управлінням Державної служби України з питань праці в Івано-Франківській області за допущення вищевказаних порушень на підставі статті 265 Кодексу законів про працю України застосовані до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" штрафи та винесено постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за № 09-03-021/16, якою застосовано штраф в розмірі 720 000 гривень, за № 09-03-021/17, якою застосовано штраф в розмірі 672 000 гривень та за № 09-03-021/18, якою застосовано штраф в розмірі 3 200 гривень.

Державна служба України з питань праці (Держпраці) згідно Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

У відповідності до підпункту 6 пункту 4 Положення, Управління Держпраці, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно з підпунктом 5 пункту 6 Положення Управління Держпраці має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги про визнання протиправним та скасування пункту 1 припису № 09-03-0100/675-573 від 15.12.2016 та постанови № 09-03-021/16 від 15.01.2017 суд зазначає наступне.

Відповідач за наслідками перевірки позивача встановив порушення вимог частини 1 та 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, а саме здійснення позивачем фактичного допуску найманих працівників до роботи без належного оформлення трудового договору. Зокрема, відповідач за наслідками перевірки дійшов висновку про те, що з позивачем перебували у трудових відносинах 27 осіб, що надавали послуги та виконували роботи за цивільно-правовими угодами, які містять ознаки трудового договору, і як наслідок, трудові відносини з 27 особами належним чином не оформлені.

До вказаних вище угод відповідач відніс: угоди про надання послуг з нагляду та ремонту етиленопроводу Калуш-Західний кордон укладені з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4; угоди на щоденне прибирання з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які здійснюють щоденне прибирання територій виробничих підрозділів та адміністративних корпусів; угоди з працівниками музею підприємства ОСОБА_10 та ОСОБА_11; угоди з надання послуг з проведення занять з волейболу, тренажерних залах та з настільного тенісу з ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19; угоди з надання послуг навчання всіх працівників виробництва етилену і поліетилену з ОСОБА_20; угоди з надання послуг удосконалення технологічних процесів очистки промислових стічних вод, вирішення питань з споживачами та представлення інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" в органах влади з ОСОБА_21; угоди про надання послуг з організації висвітлення життя міста Калуш в газеті "Калуський нафтохімік" з ОСОБА_22; угоди про надання послуг з підготовки презентаційних матеріалів, організаційного забезпечення діяльності голови наглядової ради, виконання інших доручень і завдань голови наглядової ради, підготовлення звітності з ОСОБА_23; угоди з надання послуг підготовки маркетингових досліджень ринків збуту готової продукції, розробка слайдів та презентацій з ОСОБА_24; угоди з надання послуг контролю заявленої потреби в роботах і матеріалах, підведення створених заказів під контрольний показник та контроль переміщення матеріалів з ОСОБА_25; угоди з надання послуг контролю за станом колектора від цеху НіОПСВ до р. Дністер з ОСОБА_26; угоди з надання інформаційно-консультаційних послуг з ОСОБА_27; угоди з надання послуг координації роботи та зв'язкам з об'єднаною організацією профспілки, навчальними закладами та формування кошторису позареалізаційних витрат з ОСОБА_28

Управління Державної служби з питань праці в Івано-Франківській області внаслідок висновків про те, що допуск вищезазначених осіб за цивільно-правовими угодами до роботи без оформлення трудових договорів є порушенням частини 1 та 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, пунктом 1 припису № 09-03-0100/675-573 від 15.12.2016 зобов'язало позивача усунути такі порушення, а постановою за №9-03-021/16 від 05.01.2017 наклало штраф за їх допущення в розмірі 720 000 гривень.

У відповідності до частини 1 статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини 1 статті 23 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У відповідності до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Суд зазначає, що основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Беручи до уваги вищенаведене судом встановлено, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Предметом трудових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

Так позивачем було укладено угоди про надання послуг з нагляду та ремонту етиленопроводу Калуш-Західний кордон укладені з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Згідно договорів виконавці беруть на себе зобов'язання по обслуговуванню майна на лінійній частині етиленопроводу: здійснюють чергування на ремонтно експлуатаційному пункті в м. Іршава, фарбування запірної арматури, трубопроводі, витяжних свіч, знімають показники лічильників, заміну манометрів, ремонт будівель, слідкують за станом свердловин тощо. Згідно вказаних договорів цивільно-правового характеру, дані особи виконували індивідуально визначену роботу, результати якої оформлялися актами здавання приймання робіт, на підставі яких з ними проводився розрахунок. Згідно укладених угод з прибиральниками ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8, ОСОБА_9 - здійснюють щоденне прибирання територій виробничих підрозділів та адміністративних корпусів. Згідно укладених угоди цивільно-правового характеру ОСОБА_29 та ОСОБА_11 надавались послуги методичної допомоги музею товариства та ОСОБА_30 ветеранів товариства. Тренерами ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_31, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 відповідно до укладених угод надавались послуги з проведення занять з волейболу, занять в тренажерних залах та занять з настільного тенісу. Аналогічні цивільно-правові угоди укладені з ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27 та ОСОБА_28, та зазначені Управлінням Державної служби з питань праці України в пункті 1 припису 09-03-0100/675-573, як правопорушення.

Однак, щодо осіб, які виконують роботи за цими договорами не видавались жодні накази, розпорядження про прийняття їх на роботу, допуск їх до роботи, вищезазначених працівників не ознайомлювали з правилами внутрішнього трудового розпорядку та не укладались договори на повну матеріальну відповідальність. Також не ведеться облік робочого часу та не підпорядковані жодному керівнику, що свідчить про цивільно-правовий характер даних угод.

Крім того, ОСОБА_32 згідно довідки № 5 від 11.01.2017 з 01.04.2014 по даний час працює Електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування; ОСОБА_16 згідно довідки № 4 від 11.01.2017 з 01.06.1007 по даний час працює Начальником бюро Проектного відділу; ОСОБА_19 згідно довідки № 025/151 від 14.03.2017 з 09.02.2001 по даний час є працівником ПАТ "Прикарпаттяобленерго" філії "Калуський РЕМ"; ОСОБА_15 згідно довідки № 1 від 11.01.2017 з 31.12.2014 по даний час працює інженером з вентиляції 1 категорії у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Калуш Карпат-Сервіс"; ОСОБА_13 згідно довідки № 1 від 11.01.2017 з 01.09.2015 по даний час працює на посаді інженера-електроніка 1 категорії групи технічної підтримки відділу інформаційних технологій у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Метр ІФ"; ОСОБА_31 згідно довідки № 2 від 11.01.20017 з 01.09.2000 по даний час працює на посаді викладача фізичного виховання у Державному вищому навчальному закладі "Калуський політехнічний коледж"; ОСОБА_18 згідно довідки № 3/17 від 11.01.2017 з 01.12.2003 по даний час працює на посаді інструктора-методиста в Фізкультурно-спортивному клубі "Нафтохімік"; ОСОБА_12 згідно довідки № 2/17 від 11.01.2017 з 02.06.2015 по даний час працює на посаді голови Фізкультурно-спортивного клубу "Нафтохімік", а пенсіонери: ОСОБА_30, ОСОБА_28, ОСОБА_12, ОСОБА_18, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_20 - перебувають на пенсії за віком (а.с.232-246).

Також за штатним розписом позивача не передбачено посад виконання трудових функцій за якими, охоплюють предмет та обсяг придбаних послуг та підрядних робіт за вказаними вище угодами (а.с.203-225).

Крім того, постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.02.2017 за наслідками розгляду матеріалів відповідача про притягнення до адміністративної відповідальності заступника генерального директора позивача ОСОБА_35 за частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі закрито у зв'язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення (а.с.176-178).

Суд, надаючи оцінку фактичним обставинам в справі, відповідно до частини 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України виходить з обов'язковості постанови суду у справі про адміністративний проступок лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне зазначити, що підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_35 слугували висновки відповідача про порушення вимог частини 1 та 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, а саме здійснення фактичного допуску 27 найманих працівників до роботи без належного оформлення трудового договору та постановою суду в справі про адміністративний проступок встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що правовідносини за угодами між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_29, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_31, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27 та ОСОБА_28 є цивільно-правовими і не регулюються статтею 24 Кодексу законів про працю України, а позивачем не було допущено порушення вимог частини 1 та 3 статті 24 Кодексу законів про працю України при їх укладенні та виконанні.

Як наслідок, винесені Управлінням Державної служби з питань праці в Івано-Франківській області пункт 1 припису № 09-03-0100/675-573 від 15.12.2016 та постанова №09-03-021/16 від 05.01.2017 про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" штрафу в розмірі 720 000 гривень є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо заявлених вимог про визнання протиправними та скасування пункту 5 припису № 09-03-0100/675-573 та постанови № 09-03-021/18 від 05.01.2017 суд зазначає наступне.

Перевіркою встановлено, що в порушення вимог статті 113 Кодексу законів про працю України Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" здійснювало визначену оплата часу простою не з вини працівника з розрахунку нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Розпорядженням № 374-П від 31.01.2016 працівники за їх згодою перерведені з 01.11.2016 до 31.11.2016 на неповний робочий день на 0,4; 0,5; 0,6 та 0,7 тарифної ставки розряду або посадового окладу (а.с.85-100).

Згідно розпорядження № 375-П від 31.10.2016 оголошено простій на листопад 2016 року (104-117).

Позивачем в листопаді 2016 здійснено оплату часу простою працівникам для яких оголошено такий простій з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки розряду або посадового окладу, виходячи з розміру тарифної ставки розрядів або посадових окладів, нарахованої за неповний робочий день.

У звязку з цим відповідач дійшов висновку, що оплата простою працівників переведених на 0,4; 0,5; 0,6 та 0,7 тарифної ставки або посадового окладу є нижчою від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Відповідно до частини 1 статті 113 Кодексу законів про працю України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Згідно з частиною 1 статті 56 Кодексу законів про працю України за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. При цьому відповідно до частини 2 вказаної статті Кодексу законів про працю України оплата праці в цих випадках провадиться пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виробітку.

В даному випадку в листопаді 2016 для працівників, яких розпорядженням позивача за №374-п від 31.10.2016 було переведено на неповний робочий день тарифною ставкою встановленого працівникові розряду (окладу) є відповідний розмір (0,4; 0,5; 0,6 та 0,7) тарифної ставки розряду або посадового окладу, нарахованих за неповний робочий день.

У зв'язку з цим здійснення позивачем в листопаді 2016 року оплату часу простою працівникам, які були переведені на неповний робочий день та на 0,4; 0,5; 0,6 та 0,7 тарифної ставки розряду або посадового окладу з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки розряду або посадового окладу, нарахованих згідно розпорядження за №374-п від 31.10.2016 є правомірним, а працівникам оплата за простій здійснювалась, з дотриманням вимог встановлених статтею 113 Кодексу законів про працю України .

Як наслідок, пункт 5 припису 09-03-0100/675-573 від 15.12.2016 та постанова № 09-03-021/18 від 05.01.2017 про накладення штрафу в розмірі 3 200 гривень є протиправними та підлягають скасуванню.

З приводу заявлених позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 8 припису 09-03-0100/675-573 від 15.12.2016 та постанови за №09-03-021/17 суд зазначає наступне.

Відповідач за наслідками проведеної перевірки встановив порушення статті 119 Кодексу законів про працю України та пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів за № 100 від 08.02.1995, внаслідок не здійснення коригування мобілізованим працівникам середнього заробітку на коефіцієнт підвищення.

У відповідності до статті 119 Кодексу законів про працю України на час виконання державних або громадських обов'язків, якщо за чинним законодавством України ці обов'язки можуть здійснюватися у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених Законами України "Про військовий обов'язок і військову службу", "Про альтернативну(невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

При проведенні перевірки Управлінням Державної служби України з питань праці в Івано-Франківській області, встановлено, що в квітні 2015 року наказом позивача підвищено розмір посадових окладів та тарифних ставок на 10 відсотків та в березні 2016 року, однак заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються для обчислення середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення не коригуються на коефіцієнт їхнього підвищення, що призвело до заниження виплат 31 мобілізованому працівнику.

Протягом 2014-2015 років з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" мобілізовані працівники: ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39., ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77

Згідно пункту 10 вказаного Порядку у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат проводиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Підвищення тарифних ставок та посадових окладів наказами позивача здійснено 20.04.2015 за №136 та 31.03.2016 за №92 з підстав не пов'язаних з вимогами актів законодавства, а також рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах).

У звязку з цим, у позивача був відсутній обов'язок здійснювати коригування середнього заробітку на коефіцієнт підвищення мобілізованим працівникам.

Крім того, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за порушення встановлених законом гарантій працівникам, призваним на військову службу" № 734-VIII від 03.11.2015, який набрав чинності 26.11.2015, внесено зміни до частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України.

Вказаним Законом статтю 265 Кодексу законів про працю України після абзацу четвертого доповнено новим абзацом такого змісту: "недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України "Про військовий обов'язок і військову службу", Про альтернативну (невійськову) службу", Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення".

Таким чином, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за порушення встановлених законом гарантій працівникам, призваним на військову службу" встановлено відповідальність за порушення законодавства про працю, пов'язаного з недотриманням певного виду трудових гарантій і пільг працівникам, призваним на військову службу.

Частина мобілізованих працівників позивача проходила військову службу в період до вступу в силу Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за порушення встановлених законом гарантій працівникам, призваним на військову службу" № 734-VIII від 03.11.2015, а саме: ОСОБА_78 з 20.08.2014 до 03.10.2015; ОСОБА_43 з 08.08.2014 до 05.09.2015; ОСОБА_79 з 14.05.2014 до 20.01.2015; ОСОБА_37 з 16.05.2014 до 20.05.2015; ОСОБА_44 з 08.08.2014 до 16.09.2015; ОСОБА_45 з 04.08.2014 до 17.09.2015; ОСОБА_39 з 11.08.2014 до 01.09.2015; ОСОБА_36 з 16.08.2014 до 15.08.2015; ОСОБА_80 з 15.08.2014 до 08.08.2015; ОСОБА_81 з 30.08.2014 до 11.09.2015; ОСОБА_41 з 31.07.2014 до 10.09.2015.

Таким чином, застосування відповідальності, передбаченої статтею 265 Кодексу законів про працю України за вчинення дій, які відповідач вважає порушенням та вчинені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за порушення встановлених законом гарантій працівникам, призваним на військову службу" є зворотнім поширенням дії закону в часі, таким, що суперечить частинам 1 та 2 статті 58 Конституції України.

Одночасно з цим, суд зазначає, що постановою Калуського міськрайонного суду за наслідками розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності заступника генерального директора позивача ОСОБА_35 за частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд дійшов висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення щодо порушень статті 113 Кодексу законів про працю України, пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №100 від 08.02.1995 (не проведення коригування заробітної плати на коефіцієнт її підвищення (а.с.197-201).

Відповідно до частини 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду у справі про адміністративний проступок є обов'язковими лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

У зв'язку з наведеним, пункт 8 припису № 09-03-0100/675-573 від 15.12.2016 та постанова про накладення штрафу № 09-03-021/17 від 05.01.2017 в розмірі 672 000 гривень є протиправними та підлягают до скасування.

Враховуючи викладене, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими, а даний адміністративний позов таким, що підлягає до задоволення.

Частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, визначеного статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивач квитанцією за № 197 від 17.01.2017 на суму 22 480 гривень та квитанцією № 196 від 17.01.2017 на суму 1600 гривень підтвердив сплату судового збору за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної служби з питань праці в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в розмірі 22 480 гривень.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати пункти 1, 5, 8 припису за №09-03-0100/675-573 від 15.12.2016 внесеного Управлінням Державної служби України з питань праці в Івано-Франківській області Товариству з обмеженою відповідальністю Карпатнафтохім.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державної служби України з питань праці в Івано-Франківській області за №09-08-021/16 від 05.01.2017 про накладення уповноваженими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю Карпатнафтохім штрафу в розмірі 720 000 гривень.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державної служби України з питань праці в Івано-Франківській області за №09-08-021/18 від 05.01.2017 про накладення уповноваженими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю Карпатнафтохім штрафу в розмірі 3 200 гривень.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державної служби України з питань праці в Івано-Франківській області за №09-08-021/17 від 05.01.2017 про накладення уповноваженими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю Карпатнафтохім штрафу в розмірі 672 000 гривень.

Стягнути на користь Товариство з обмеженою відповідальністю Карпатнафтохім (вулиця Промислова, 4, місто Калуш, Івано-Франківська область, ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної служби України з питань праці в Івано-Франківській області (вулиця Незалежності, 67, місто Івано-Франківськ, ) сплачений судовий збір в розмірі 22 480 (двадцять дві тисячі чотириста вісімдесят) гривень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 10.04.2017.