Справа № 151/58/17
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 151/58/17

Головуючий у 1-й інстанції: Гарник М.С.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

10 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Гарника А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - управління праці та соціального захисту населення Чечельницької райдержадміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Чечельницького районного суду Вінницької області з позовом до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - управління праці та соціального захисту населення Чечельницької райдержадміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію.

Постановою Чечельницького районного суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представник позивача та позивач заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просили суд залишити її без задоволення, а постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року - без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до паспорта позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 досяг віку 56 років.

Як вбачається з посвідчення, виданого позивачу 10 грудня 1992 року, він постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю і має право на пільги і компенсації, встановлені Законом УРСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" для осіб, які постійно проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106 село Каташин Чечельницького району Вінницької області та селище Чечельник були віднесені до зони посиленого радіоекологічного контролю.

З копії трудової книжки, яка міститься в матеріалах справи видно, що позивач з 07.07.1986 року по 16.07.1994 року, з 05.01.1996 року по 16.02.2000 року постійно працював в зоні посиленого радіоекологічного контролю шофером у колгоспі "Росія" та в колективному сільськогосподарському підприємстві "Росія" села Жабокричка.

Також судом встановлено, що колгосп "Росія", правонаступником якого було колективне сільськогосподарське підприємство "Росія" були розміщені на території Каташинської сільської ради, яка об'єднує села Каташин та Жабокричка Чечельницького району Вінницької області, про що свідчить довідка Каташинської сільської ради №968 від 20.12.2016 року .

З довідок від 15.08.2016 року, виданих виконкомом Каташинської сільської ради вбачається, що автопарк колгоспу "Росія", та автопарк колективного сільськогосподарського підприємства "Росія", де працював шофером позивач, знаходився на території села Каташин, вулиця Леніна,152, що підтверджує факт роботи позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю з 07.07.1986 року по 16.07.1994 рік та з 05.01.1996 року по 16.02.2000 рік, і дає йому право на призначення пенсії відповідно до ст.55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Крім того, з трудової книжки позивача вбачається, що з 24.01.1986 року по 10.06.1986 рік позивач працював у зоні посиленого радіоекологічного контролю шофером в Чечельницькій ПМК, яка знаходилась на території селища Чечельник, тобто з моменту аварії на ЧАЕС до 31.07.1986 року, що дає йому право відповідно до ст.55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Як вбачається з протоколу №41 засідання комісії по вирішенню питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій Бершадського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Вінницької області від 30.11.2016 року рекомендовано начальнику управління відмовити позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв'язку з відсутності довідки про період проживання, роботи у зоні посиленого радіологічного контролю.

відповідно до протоколу №394 від 30.11.2016 року ОСОБА_2 відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Суд погоджується з твердженнями відповідача, що позивач не надав відповідачу безпосередньої довідки про те, що він працював або проживав в зоні радіоактивного забруднення у період з 1986 року по 1994 рік та з 1996 року по 2000 рік, але позивач надав відповідачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, трудову книжку, довідки сільської ради, які у сукупності свідчать про те, що він у цей період працював у зоні посиленого радіоекологічного контролю і має право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Також, відповідачу відомо, що колгосп "Росія", правонаступником якого було колективне сільськогосподарське підприємство "Росія", які були розташовані на території зони посиленого радіоекологічного контролю у селі Каташин Чечельницького району, де працював відповідач, ліквідовані, а тому вимагати від позивача довідку про роботу на цих підприємствах протиправно. Адже, відповідно до п.3.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, на якій посилається відповідач, орган, що призначає пенсію надає допомогу непрацюючим особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії, а відповідно до п.4.7 цього ж Порядку відповідач зобов'язаний був всебічно, повно і об'єктивно розглянути всі подані позивачем документи для призначення пенсії і призначити пенсію, а не відмовити у призначенні пенсії з надуманих підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом позивач з урахуванням вимог ст.55 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_2 досяг пенсійного віку і звернувся за призначенням пенсії 30 серпня 2016 року, а тому йому пенсія відповідно до ст. 55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку на 5 років повинна бути призначена з 29 серпня 2016 року.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 14 квітня 2017 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В. Курко О. П.