Справа № 200/9669/15-а
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 200/9669/15-а
Провадження № 2а/200/200/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради та в.о. міського голови Дніпропетровської міської ради, третя особа: Департамент благоустрою та інфраструктури Дніпропетровської міської ради про визнання неправомірними дії (бездіяльності) субєкта владних повноважень та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом. Мотивувала свої вимоги наступним.

На 60-й сесії Дніпропетровської міської ради від 28.01.2015 року було прийняте рішення № 22/60 «Про перейменування проспекту Калініна в Красногвардійському та Ленінському районах м. Дніпропетровська у проспект Сергія Нігояна». Рішення було прийнято за результатами розгляду пропозицій Міжнародного благодійного фонду «Солідарність», Дніпропетровського центру вірменської культури «Оджах», Вірменської Апостольської Православної Церкви ім. Григора Лусаворича. Позивач вважає, що вказане рішення грубо порушує вимоги чинного законодавства України, а саме Конституції України, Закону України «Про географічні назви» - оскільки не були виконані вимоги ст.8 названого Закону щодо обовязкової наявності належного обґрунтування пропозиції про перейменування географічного обєкта; ст. 12 не надано обґрунтування необхідних витрат, повязаних з цим перейменуванням; Закону України «Про присвоєння юридичним особам та обєктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій» - ст.ст. 3, 6, 13 вказаного Закону, а також Постанови Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2012 року № 989 «Про затвердження порядку проведення громадського обговорення під час розгляду питань про присвоєння юридичним особам та обєктам права власності, які за ними закріплені, обєктам права власності, які належать фізичним особам, імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій», зокрема, не було громадського обговорення, яке передбачає оприлюднення інформаційного повідомлення про проведення громадського обговорення, опрацювання організаторами громадського обговорення висловлених пропозицій, узагальнення та оприлюднення результатів громадського обговорення.

З урахуванням викладеного, позивачка просила суд визнати дії (бездіяльність) субєкта владних повноважень Дніпропетровської міської ради щодо прийняття рішення № 22/60 від 28.01.2015 року та в.о. міського голови Дніпропетровської міської ради у частині протиправного «…перейменування проспекту Калініна в Красногвардійському та Ленінському районах м. Дніпропетровська у проспект Сергія Нігояна» такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України, порушують права та законні інтереси мешканців м. Дніпропетровська та позивачки. Зобовязати Дніпропетровську міську раду та в.о. міського голови Дніпропетровської міської ради скасувати рішення № 22/60 від 28.01.2015 року у частині «…перейменування проспекту Калініна в Красногвардійському та Ленінському районах м. Дніпропетровська у проспект Сергія Нігояна».

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Додатково пояснила, що оспорюване рішення порушує її законні права та інтереси, оскільки вона мешкає на проспекті Нігояна (колишній проспект Калініна) та в звязку з його перейменуванням змушена витрачати час та кошти на переоформлення документів, в тому числі місця реєстрації.

Відповідач надав суду письмові заперечення на позов, в яких позовні вимоги не визнав та зазначив, що процедура підготовки та прийняття оспорюваного рішення відбувалась у відповідності до вимог Регламенту Дніпропетровської міської ради, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 24.11.2010 № 2/2 з наступними змінами та доповненнями. У розпорядженні виконавчих органів міської ради на той час була відсутня інформація щодо наявності заперечень представників громадськості з приводу перейменування проспекту. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився повідомлявся належним чином причини не явки суду не повідомив.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Згідно п.1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Суд, заслухавши сторони, розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, та дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради № 22/60 від 28.01.2015 року «Про перейменування проспекту Калініна в Красногвардійському та Ленінському районах м. Дніпропетровська у проспект Сергія Нігояна» вирішено перейменувати проспект Калініна в Красногвардійському та Ленінському районах у проспект Сергія Нігояна».

Вказане рішення прийнято «на виконання Програми упорядкування найменувань проїздів та адресації забудови міста Дніпропетровська на 2014 2-18 роки», затвердженої рішенням міської ради від 29.01.2014 № 8/47, відповідно до протоколу міської комісії щодо присвоєння найменувань (перейменування) вулицям, провулкам, проспектам, площам, паркам, скверам, мостам та іншим обєктам, розташованим на території міста Дніпропетровська від 10.12.2014 року № 1, на підставі листів Міжнародного благодійного фонду «Солідарність» від 02.12.2014 вх. № 15/1180, Дніпропетровського центру вірменської культури «Оджах» від 02.12.2014 вх. № 15/1190, Вірменської Апостольської Православної Церкви ім. Григора Лусаворича від 04.12.2014 вх. № 11/1591 та Головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради від 16.12.2014 вх. № 8/4175».

У зверненнях Міжнародного благодійного фонду «Солідарність», Дніпропетровського центру вірменської культури «Оджах», Вірменської Апостольської Православної Церкви ім. Григора Лусаворича наведено обґрунтування пропозиції щодо перейменування обєкта, тому вимоги ст. 8 Закону України «Про географічні назви», ст.6 Закону України «Про присвоєння юридичним особам та обєктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій», на думку суду, ініціаторами звернень дотримані.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про присвоєння юридичним особам та об`єктам міського підпорядкування імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій», підстави та умови присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності імен фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій 1) внесли вагомий вклад у боротьбу за незалежність, розбудову Української держави, підтримання міжнародного миру і безпеки, зміцнення міжнародного авторитету миру і безпеки, зміцнення міжнародного авторитету України; 2) здійснили героїчний вчинок, звершення в імя Батьківщини; 3) зробили значний особистий внесок у розвиток культури, науки, освіти та інших сфер суспільного життя.

Статтею 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, прийнятої 15.10.1985 року в м. Страсбург, ратифікованої державою Україна 15 липня 1997 року, яка вступила в силу для України 01 січня 1998 року передбачено, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом. Однак це положення не перешкоджає наділенню органів місцевого самоврядування повноваженнями і функціями для спеціальних цілей відповідно до закону. Органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене зі сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу. Повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними. Вони не можуть скасовуватися чи обмежуватися іншим, центральним або регіональним органом, якщо це не передбачене законом.

Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно п. 41 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження: 1) підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту; 2) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо питань адміністративно-територіального устрою в порядку і межах повноважень, визначених законом.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Згідно ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 4 статті 2 Регламенту Дніпропетровської міської ради в редакції від 14.09.2011, проекти рішень, що готуються до розгляду міської ради, оприлюднюються на офіційному інтернет-порталі Дніпропетровської міської ради не пізніше як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

У матеріалах справи міститься лист департаменту забезпечення діяльності міської ради апарат Дніпропетровської міської ради щодо здійснення публікації проекту рішення «Про перейменування проспекту Калініна в Красногвардійському та Ленінському районах м. Дніпропетровська у проспект Сергія Нігояна» вирішено перейменувати проспект Калініна в Красногвардійському та Ленінському районах у проспект Сергія Нігояна», яка відбулась у встановлений 20-денний термін до дати прийняття рішення.

Відповідно до абз. 1, 4 статті 32 регламенту Дніпропетровської міської ради усі проекти рішень міської ради в обовязковому порядку попередньо розглядаються виконавчим комітетом міської ради, усіма постійним комісіями міської ради, а також можуть попередньо розглядатися депутатськими групами і депутатськими фракціями в порядку, встановленому Регламентом.

Розгляд зазначеного вище проекту рішення міської ради виконавчим комітетом міської ради відбувся, що підтверджується протоколом № 24 від 26.12.2014.

Згідно з статтею 34 Регламенту постійні комісії міської ради попередньо розглядають проект рішення міської ради у десятиденний термін з дати його надходження до комісії та приймають рішення у вигляді висновків та рекомендацій.

Згідно зі ст. 41 Регламенту проекти рішень міської ради з питань, які передбачаються до розгляду міською радою (попередньо розглянуті у встановленому Регламентом порядку), а також переліки проектів рішень міської ради з питань архітектури, містобудування та земельних відносин, повинні бути оформлені, як правило, у вигляді брошур для видачі депутатам міської ради не пізніше ніж за добу до дня початку роботи сесії (пленарного засідання сесії).

Питання у проекті порядку денного сесії міської ради, як правило, групуються по значимості, напрямках роботи і розташовуються в такому порядку: основні питання; фінансово-бюджетні питання; питання по програмах розвитку галузей і сфер міського господарства; питання комунальної власності; організаційні питання; питання про пільги; питання земельних відносин; питання архітектури та містобудування; розділ «Різне» (ст. 44 Регламенту).

Разом з цим, у випадку крайньої необхідності чи в силу певних обставин у ході роботи сесії в затверджений Порядок денний можуть вноситися додаткові пропозиції, а також з порядку денного можуть виключатися питання у випадку їх явної непідготовленості, втрати їх актуальності до моменту розгляду, а також через інші аргументовані вагомі причини. Виключене з порядку денного даної сесії питання може бути включене у порядок денний і розглянуте міською радою на будь-якій наступній сесії у встановленому Регламентом порядку (ст. 47 Регламенту).

Розгляд питань порядку денного і прийняття рішень міської ради врегульовані у статті 52 Регламенту, згідно з якою поточні, організаційні питання Порядку денного сесії можуть розглядатися, щораз на розсуд міської ради, н підставі ухвалення процедурного рішення:

а) з дотриманням механізму, передбаченого для розгляду основних питань;

б) із проведенням голосування щодо ухвалення рішень міської ради без обговорення після назви його найменування головуючим на пленарному засіданні міської ради;

в) із проведенням одного голосування щодо прийняття декількох рішень міської ради за однією темою (напрямком діяльності) (блоку питань);

г) з переносом, на підставі аргументованих причин, голосування щодо ухвалення рішення міської ради на певний час у рамках даного пленарного засідання або наступного пленарного засідання даної сесії міської ради.

Отже, наявність доповіді щодо проекту рішення міської ради, окрім основних питань порядку денного, не є обовязковою умовою, а тому не є порушенням Регламенту.

З огляду на наведене та враховуючи, що обговорення питання про перейменування проспекту відбулося на пленарному засіданні місцевої ради, рішення прийнято в межах компетенції і більшістю від загального складу ради, що відповідає Регламенту Дніпропетровської міської ради, суд вважає, що Дніпропетровська міська рада, приймаючи рішення № 22/60 від 28.01.2015 року «Про перейменування проспекту Калініна в Красногвардійському та Ленінському районах м. Дніпропетровська у проспект Сергія Нігояна», діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування рішення.

Суд не приймає посилання позивача про відсутність громадського обговорення, оскільки на думку суду, вказане порушення не є суттєвим та не може бути підставою для скасування оспорюваного рішення.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позову суд враховує наступне.

Статтею 17 КАС України передбачена юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повнова жень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що обов'язковою умовою визнання акта недійсним є порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Таким чином, відсутність порушеного права, встановленого при розгляді справи по суті, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відсутні порушення прав та інтересів позивача оспорюваним рішенням Дніпропетровської міської ради.

Позивачем не надано до суду доказів, які б підтверджували те, що оскаржуваним рішенням було порушено її права та інтереси.

Крім того, на час розгляду справи в суді був прийнятий Верховною Радою України та набрав чинності Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», згідно з яким, зокрема, органи місцевого самоврядування зобовязані у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом в установленому порядку здійснити демонтаж пам'ятників, пам'ятних знаків, присвячених особам, причетним до організації та здійснення Голодомору 1932 - 1933 років в Україні, політичних репресій, особам, які обіймали керівні посади у комуністичній партії, вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УРСР), інших союзних та автономних радянських республік (крім осіб, діяльність яких була значною мірою пов'язана з розвитком української науки та культури), працівникам радянських органів державної безпеки, подіям, пов'язаним з діяльністю комуністичної партії, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті, а також в установленому порядку перейменувати райони у містах, сквери, бульвари, вулиці, провулки, узвози, проїзди, проспекти, площі, майдани, набережні, мости, інші об'єкти топоніміки населених пунктів, а також інші географічні об'єкти, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму.

За таких обставин суд вважає, що за відсутності порушень прав та інтересів позивача оспорюваним рішенням, відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача про визнання незаконним та скасування рішення Дніпропетровської міської ради № 22/60 від 28.01.2015 року «Про перейменування проспекту Калініна в Красногвардійському та Ленінському районах м. Дніпропетровська у проспект Сергія Нігояна», оскільки відповідно до приписів частини першої статті 2 КАС України, особа звертається до суду саме за захистом своїх порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів.

В своїй постанові від 10.04.2012 року у справі №21-1115во10 Верховний суд України, проаналізувавши положення частини першої ст.2 та ст.17 КАС України, висловив наступну правову позицію: "суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням". Тобто, відсутність порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.2, 9, 11, 69, 71, 86, 99, 159-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради та в.о. міського голови Дніпропетровської міської ради, третя особа: Департамент благоустрою та інфраструктури Дніпропетровської міської ради про визнання неправомірними дії (бездіяльності) субєкта владних повноважень та скасування рішення відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску