Справа № 805/1204/17-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 р. Справа №805/1204/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 12 година 55 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І. за участю секретаря судового засідання Мангуш З.В. та представників сторін:

позивача ОСОБА_1;

відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення рішення форми «Ф» № 3303-15 від 17.10.16 р., яким позивачці визначено суму грошового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб у сумі 224 386,56 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що законодавство України станом. на момент виникнення спірних правовідносин встановлювало, що право власності, постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Позивач зазначає про те, що відповідний договір оренди земельної ділянки був укладений 24.12.13 р., а його державна реєстрація була проведена 27.12.13 р. Проте, спірним рішенням позивачці було безпідставно нараховано суму орендної плати за землю за період, починаючи з 08.10.13 р.

Відповідач надав заперечення на позов, відповідно до яких, зазначив про те, що відповідно до договору оренди земельної ділянки його укладено на період з 08.10.13 р. до 08.10.2023 року, тобто у 2013 році договір оренди діяв 85 днів (з 08.10.13 р. по 31.12.13р.).

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що ним, у спірному рішенні, правомірно визначено позивачці суму орендної плати за землю.

Представник відповідача у призначене судове засідання не зявився, хоча відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи.

У запереченнях на позовну заяву відповідач просив справу розглядати без його участі.

Враховуючи положення ст. 128 КАС України суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та встановив такі обставини.

Суд застосовує норми матеріального права у редакції, що була чинною станом на момент виникнення спірних правовідносин (початок періоду нарахування 08.10.13 р.; спірне рішення прийнято 17.10.14 р.).

Пункт 14.1.72 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлювала, що земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XIII цього Кодексу);

Згідно з пунктом 14.1.147 ПК України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до п. 14.1.136 ст. 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XIII - орендна плата);

Згідно зі ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

не може бути меншою:

для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом;

для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом;

не може перевищувати:

а) для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки;

б) для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів - чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом;

в) для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки;

може бути більшою граничного розміру орендної плати, ніж зазначений у підпункті, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Плата за суборенду земельних ділянок не може перевищувати орендної плати.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Як зазначив відповідач у запереченнях на позов, позивачка стала на облік у відповідача 17.10.14 р.

Судом встановлено, що між позивачкою та Маріупольською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,5589 га, яка розташована за адресою: м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, 55 у Жовтневому р-ні м. Маріуполя.

Згідно з п. 4.1 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1085,48 грн./м2.

Пункт 4.3 договору встановлює, що орендна плата сплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки за рік.

Відповідачем, у порядку ст. ст. 58 та 286 ПК України було видано спірне податкове повідомлення - рішення форми «Ф» № 3303-15 від 17.10.16 р. яким позивачці визначено суму грошового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб у сумі 224 386,56 грн. за період з 08.10.13 р. до 31.12.14 р.

У п. 3.1 вказаного договору вказано про те, що його укладено на строк з 08.10.13 р. до 08.10.23 р.

Проте, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на таке.

Суд не приймає посилання відповідача на те, що початок строку дії договору 08.10.13 р. (зазначеного у п. 3.1 договору), є початком строку, з якого відповідач мав право нараховувати позивачці суму грошового зобовязання з орендної плати за землю у даних правовідносинах.

Як було зазначено вище, відповідно до ст. 288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Згідно з ч.ч.1,5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, відповідне право користування виникло у позивачки не з моменту початку строку дії договору встановленого у п. 3.1 договору, а з моменту державної реєстрації цього договору, тобто з 27.12.13 р.

Таким чином, у період з 08.10.13 р. - 26.12.13 р. спірна земельна ділянка не могла бути обєктом оподаткування відносно позивачки, оскільки позивачка ще не стала платником податку щодо вказаної земельної ділянки через відсутність реєстрації права користування.

Отже, у вказаний період були відсутні такі елементи податку як платник податку та обєкт оподаткування.

Враховуючи викладене, податкове повідомлення рішення в частині нарахування позивачці суми орендної плати за землю у розмірі 39 890,95 грн. за період 08.10.13 р. 26.12.13 .р є протиправним та, у цій частині, підлягає скасуванню.

Як зясовано судом у судовому засіданні, позивачка вважає спірне податкове повідомлення рішення лише частково протиправним у частині нарахування сум орендної плати за період 08.10.13 р. 26.12.13 р.

Факт несплати сум орендної плати за період 27.12.13 р. по 31.12.14 р. представником позивачки не заперечувався.

Отже, враховуючи положення розділу ст. 58 та розділу XII ПК України у редакції, що була чинною станом на момент виникнення спірних правовідносин та наданий відповідачем у запереченнях на позов розрахунок, суму орендної плати у розмірі 184 495,61 грн. за період з 27.12.13 р. до 31.12.14 р. у спірному податковому повідомлення рішенні відповідачем визначено вірно.

З огляду на викладене, позовні вимоги про скасування спірного податкового повідомлення рішення в частині нарахування суми орендної плати у розмірі 184 495,61 грн. за період з 27.12.13 р. до 31.12.14 р. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, Земельним кодексом України, «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України ««Про оренду землі», Кодексом адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити частково.

Частково скасувати податкове повідомлення рішення Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області форми «Ф» № 3303-15 від 17.10.16 р. у частині визначення ОСОБА_2 суми податкового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 39 890,95 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 27 березня 2017 року.

Постанову складено у повному обсязі 03 квітня 2017 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частин постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бабіч С.І.