Справа № 373/344/17
Суддя: Залеська А. О.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/344/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Залеської А.О.

при секретарі Руденко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Переяслав-Хмельницький адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації, Міністерства соціальної політики України про визнання діяльності протиправною та стягнення недоплаченої разової грошової допомоги як учаснику бойових дій,

ВСТАНОВИВ:

15.02.2017 представник позивача ОСОБА_2, який діє за дорученням Броварського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 24.01.2017, звернувся до суду з адміністративним позовом та просить: визнати діяльність управління соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації щодо нездійснення перерахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік протиправною та зобовязати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити йому щорічну разову допомогу до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закон України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та ст. 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2016 рік на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», де передбачено щорічну виплату до 5 травня разової грошової допомоги в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком. В 2016 році відповідачем - Управлінням соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації було виплачено таку допомогу, але в меншому у розмірі - 920,00 грн. та на звернення позивача листом №04-32-2429 від 26.12.2016 відмовлено у перерахунку та виплаті повної суми такої допомоги.

Суд вважає, що позивач не пропустив строк звернення до суду з даним позовом, оскільки лист-відмову в перерахунку одноразової щорічної допомоги до 5 травня він отримав 26.12.2016, а в суд звернувся 15.02.2017.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не зявилися. В письмовій заяві представник ОСОБА_2 просив розгляд справи проводити без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача Управління соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації ОСОБА_3О направив суду письмові заперечення, просить розгляд справи проводити без представника відповідача. В запереченнях вказує, що Управління є безпосереднім виконавцем нормативно-правових актів вищих органів виконавчої влади та самостійно не встановлює та не змінює розмір щорічної грошової допомоги, передбаченої ст. 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Представник відповідача - Міністерства соціальної політики України ОСОБА_4 в письмовій заяві просить розглядати справу без його участі, позов не визнає, так як кошти позивачу було виплачено правомірно в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Заслухавши представника позивача, ознайомившись з письмовими запереченнями відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії УБД №044505 виданим 15.10.2015 та має право на пільги, встановлені законодавством України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Управлінням соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації у 2016 році позивачу було виплачено разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 920 грн., що підтверджується листом відповідача №04-32-2429 від 26.12.2016.

Щорічна разова грошова допомога для учасників бойових дій є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до соціального закону є учасниками бойових дій. Тобто, ця допомога є формою реалізації конституційного права громадян, які є учасниками, ветеранами чи інвалідами війни, на соціальний захист, що гарантовано ст.46 Конституції України.

Частиною 5 статті 12 Закону України від 22.10.93р. №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551-ХІІ) передбачалось, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину п'яту було викладено в такій редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

В подальшому, зміни, внесені підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008.

Пунктом 63 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Закон № 79-VІІІ нечинним чи неконституційним не визнавався.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення звязку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

У рішенні Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Конституційний Суд України в своєму рішенні № 3-рп/2012 від 25.01.2012 зазначив, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону повязані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Щорічна разова грошова допомога до 5 травня у 2016 році була нарахована та виплачена позивачу у розмірі 920 грн. відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Постанова КМУ №141 є чинною, в суді не оскаржувалась, а тому у відповідача не було правових підстав для нарахування разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

При вирішенні спірних правовідносин суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, що викладена у рішенні від 9 жовтня 1979 року по справі «Ейрі проти Ірландії», де суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

У рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р. Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За змістом частини 3 статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України.

За наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Отже, відповідач здійснюючи позивачеві нарахування та виплату одноразової допомоги до 5 травня в розмірі 920 грн. діяв правомірно, відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», (чинного з 1 січня 2015 року), та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 8, 9, 10, 11, 71, 99, ч. 4 ст. 128, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації, Міністерства соціальної політики України про визнання діяльності протиправною та стягнення недоплаченої разової грошової допомоги як учаснику бойових дій відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.О. Залеська