Справа № 483/2629/14-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року м. Київ К/800/8061/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Заїки М.М., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Очаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання незаконним та скасування рішення за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 лютого 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Очаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, в якому просила: визнати незаконним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Очакові та Очаківському районі Миколаївської області № 7 від 14 травня 2014 року про проведення перерахунку та утримання переплати пенсії; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Очакові та Очаківському районі Миколаївської області повернути незаконно утримані кошти з її пенсії, починаючи з травня 2014 року.

В обґрунтування позову зазначила, що висновки відповідача про подання позивачем недостовірних відомостей при призначенні пенсії не відповідають дійсності, оскільки видана їй 17 березня 1992 року в артелі старателів «Витим» довідка про заробіток на підприємстві з 1990 по 1991 роки була підписана головним бухгалтером, керівником підприємства, скріплена мокрою печаткою та відображала дійсний заробіток за вказаний період.

Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року, позивачу відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з вересня 1989 року по січень 1992 року позивач працювала на посаді секретаря машиніста, бухгалтера в артелі старателів «Витим».

17 березня 1992 року в артелі старателів «Витим» ОСОБА_4 видана довідка про заробіток на підприємстві за період з 1990 року по 1991 року, яка була врахована органами Пенсійного фонду при призначенні позивачу пенсії у 1994 році.

14 травня 2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Очакові та Очаківському районі Миколаївської області прийнято рішення №7 про утримання з ОСОБА_4 надміру виплаченої суми пенсії у розмірі 53 627,76 грн. за період з 01 січня 2004 року по 30 квітня 2014 року.

Підставою для прийняття вказаного рішення стало подання ОСОБА_4 при призначенні їй пенсії недостовірної інформації про заробітну плату за 24 останні місяці роботи перед зверненням за пенсією за період з 01 січня 1990 року по 31 грудня 1991 року у довідці від 17 березня 1992 року (без номеру та без кутового штампу), виданій с/артіллю «Витим». Також, у вказаній довідці відсутні прізвища осіб, які її підписали, та зроблено дописку іншою ручкою та іншим почерком фрази «без учета районного коэфициента», яка має суттєве значення на час призначення пенсії.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що оскільки суми нарахувань, зазначені в довідці від 17 березня 1992 року, виданій с/артіллю «Витим», не відповідають сумам нарахувань, зазначеним в архівній довідці від 16 грудня 2013 року №6340, а також те, що ОСОБА_4, працюючи бухгалтером в артелі старателів «Витим», знала про порядок нарахування заробітної плати та її виплати в кінці промивного сезону, свідчить про обізнаність позивача у недостовірності даних документа, який враховувався при обчисленні розміру її пенсії.

Крім того, судом апеляційної інстанції вказано, що судовим рішенням, що набрало законної сили у кримінальній справі, встановлений, зокрема, факт підроблення довідки про заробітну плату, виданої старательською артіллю «Витим» від 17 березня 1992 року на ім'я ОСОБА_4

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.

Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з частиною 1 якої, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

За умовами статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Аналіз наведених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695 (в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції).

Згідно із пунктом 3 цього Порядку повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім'ї тощо. Суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Як було встановлено судом першої інстанції, суми нарахувань, зазначені в довідці від 17 березня 1992 року, виданій старательською артіллю «Витим» на ім'я ОСОБА_4, не відповідають сумам нарахувань, зазначеним в архівних довідках від 16 грудня 2013 року №6340 та від 25 лютого 2014 року №830.

Згідно копії довідки від 17 березня 1992 року позивачу з листопада 1989 року по лютий 1992 років нараховувалась заробітна плата щомісячно. Так, за 1989 рік нараховано 4200 р., за 1990 рік - 24800 р., за 1991 рік - 20200 р., за 1992 рік - 1200 р.

Згідно копій архівних довідок від 16 грудня 2013 року №6340 та від 25 лютого 2014 року №830 заробітна плата робітникам артілі нараховувалась по закінченню промивного сезону. В особистих рахунках нарахування проходять однією сумою, без виділення районного коефіцієнту та північних надбавок. Так, за даними архіву ОСОБА_4 за 1989 рік нараховано 4699,91 р., за 1990 рік - 11302,50 р., за 1991 рік - 11473,00 р.

При цьому, згідно копії виписки (вкладиша) з трудової книжки ОСОБА_4 остання була переведена з 22 лютого 1990 року і працювала по 01 січня 1992 року на посаді бухгалтера будівельної дільниці в артелі старателів «Витим», що свідчить про обізнаність позивача про порядок нарахування заробітної плати та її виплати в кінці промивного сезону однією сумою.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 вересня 2015 року у справі №483/2388/14-к, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 26 листопада 2015 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частинами 1 та 3 статті 358 Кримінального кодексу України в редакції від 05 квітня 2001 року.

Зазначеним вироком встановлено, що у період часу з 29 липня 1987 року по 19 вересня 1995 року ОСОБА_5, маючи умисел на підроблення документів, шляхом дописки власноручно, рукописним текстом вніс завідомо для нього недостовірний запис «без учета районного коэффициента», зокрема, до офіційного документа - довідки про заробітну плату, виданої старательською артіллю «Витим» від 17 березня 1992 року на ім'я ОСОБА_4, яка є дружиною ОСОБА_5, з метою подальшого подання ОСОБА_4 вказаного документа до органів пенсійного забезпечення для нарахування їй пенсії.

Відтак, оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено підроблення довідки, виданої старательською артіллю «Витим» від 17 березня 1992 року на ім'я ОСОБА_4, на підставі якої їй здійснено визначення розміру пенсії, а вказана довідка була самостійно подана позивачем до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії, вірним є висновок судів попередніх інстанцій про обізнаність позивача у недостовірності даних вказаного документа.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи та давши належну правову оцінку доказам, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано відмовили у задоволенні позову, оскільки відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Доводи касаційної скарги про незаконність судових рішень, порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів, є безпідставними, не ґрунтуються на законі та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 лютого 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.М. Заїка

М.І. Мойсюк