Справа № 285/128/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сташків Т.Б.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА
іменем України

"10" квітня 2017 р. Справа № 285/128/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Капустинського М.М.
суддів: Мацького Є.М.
Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника апелянта, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Житомирі на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від "09" лютого 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі - Шиманського Максима Вікторовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

12.01.2017 р. позивач звернувся в суд з позовом до відповідача - роти №4 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП Шиманського Максима Вікторовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, в якому просить постанову серія АР №145724 від 020.01.2017 р. про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП в розмірі 425 грн.
Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09.02.2017р. постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 145724 від 02.01.2017 р., інспектора роти № 4 батальону УПП в м. Житомирі ДПП Шиманського Максима Вікторовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень скасовано, справу направлено на новий розгляд.
Не погодившись з прийнятим судовим рішенням відповідачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просили скасувати зазначену постанову та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наявними у справі доказами, які необґрунтовано не прийняті судом, у повному обсязі підтверджується склад адмінправопорушення передбаченого ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП. Будь-яких порушень з боку працівників патрульної поліції допущено не було. Також, суд першої інстанції помилково вирішив справу за правилами ст.293 КУпАП тоді як справа повинна розглядатися за правилами ст.162 КАСУ.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Судом встановлено, інспектором роти №4 батальйону УПП у м.Житомирі лейтенантом поліції Шиманським М.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №145724 від 02 січня 2017 року, згідно з якою ОСОБА_1 , 02.01.2017 р. о 19 год. 00 хв. в м. Житомирі по проспекту Миру, 12Б, керував транспортним засобом Fiat doblo, номерний знак НОМЕР_1 , у якому не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору добу та не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.31.4.3.в), п.2.4.а) ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.121, ч.І ст.126 КУпАП, про що відповідачем складено постанову серії АР №145724 про адміністративне правопорушення від 02.01.2017 року та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 425 грн. (а.с.3).
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
Скасовуючи постанову про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції виходив з незаконності спірної постанови, оскільки відповідачем не надано до суду доказів скоєння позивачем порушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а в позивача є в наявності поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому, суд, приймаючи оскаржене рішення, послався на ст.293 КУпАП, як норму, яка передбачає прийняття такого рішення за наслідками розгляду скарги на постанову. На думку апелянта, до компетенції суду не належить вирішення справи за правилами зазначеної статті КУпАП.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції та доводами покладеними в основу спірного рішення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, колегія суддів перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та застосування штрафу у розмірі 425 грн..
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції свою незгоду з обставинами, позивач обґрунтовує тим, що він не скоював правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.
Колегія суддів зазначає, що згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").
Відповідно до ст.16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно п.2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол у повноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У випадках, передбачених ч.ч.1,2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.
Відповідно до 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, колегія суддів вважає, що складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП є необов`язковим, а доводи позивача, з цього приводу, безпідставні.
Частиною 2 статті 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.
З дослідженого судом апеляційної інстанції наявного в матеріалах справи відеозапису, наданого відповідачем, вбачається що позивач при спілкуванні з працівником поліції, до ознайомлення з винесеною ним постановою надав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Працівником же поліції дана обставина до уваги не була прийнята так як поліс було надано безпосередньо після складання оскарженої постанови.
Колегія суддів рахує час пред"явлення водіем страхового полісу, як після складання постанови але до його ознайомлення з нею, часом проведення перевірки. Відповідач же вважав дану обставину, як непред"явлення необхідного документу, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.
Враховуючи відсутність доказів, які підтверджують наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а також те, що відповідачем не були вжиті заходи щодо повного, всебічного та об"єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов правомірного висновку про скасування оскарженої постанови в цілому, при тому, що позивачем визнано факт вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Виходячи с дискредиційності повноважень Відповідача, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень.
Таким чином, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції, то і можливість як звільнення особи від адміністративної відповідальності так і закриття провадження у справі (її частині) відноситься до повноважень відповідної посадової особи таких органів. При цьому адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження інших державних органів при прийнятті рішень.
Що до питання правомірності надіслання справи на новий розгляд то колегія суддів зазначає, що відповідно до п.3 ч.1, ч.2 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Скарга подається в орган (посадовій особі), який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.
Згідно із ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:
1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;
2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;
3) скасовує постанову і закриває справу;
4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).
Розглядаючи справи, орган (посадова особа) повинні з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КпАП).
Так, при прийнятті рішення про задоволення адміністративного позову та скасування оскаржуваної позивачем постанови в справі про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що постанова відповідачем прийнята за відсутності доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, судом відповідно до приписів п. 2 ст. 293 КУпАП вирішено питання про надіслання справи на новий розгляд.
На погляд колегії суддів, положення ч.2 ст.162 КАС України, на які посилається апелянт в поданій скарзі, не позбавляють суд такої можливості і саме в цьому полягають особливості, про які мається застереження в п.3 ч.1 ст.288 КУпАП.
При цьому, колегія суддів зазначає, що в даному випадку суд першої інстанції не розглядав справу про адміністративне правопорушення відповідно до ст.ст.121,126 КУпАП. Суд виступав органом, що розглядав скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення, а тому правомірно прийняв відповідне рішення за приписами ст.293 КупАП.
Відповідно до ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржену постанову винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли призвести до зміни чи скасування зазначеної постанови.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Житомирі залишити без задоволення, постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від "09" лютого 2017 р. без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "12" квітня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_1 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі-Шиманський Максим Вікторович вул.Покровська, 96,м.Житомир,10031
- ,