Справа № 202/6152/16-а(2-а/202/185/2016)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2017 рокусправа № 202/6152/16-а(2-а/202/185/2016)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року у справі № 202/6152/16-а (2-а/202/185/2016)
за позовом ОСОБА_1
до про Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпропетровську визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпропетровську (далі по тексту Відповідач), в якому просив:

1) визнати дії Відповідача щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку за Списком № 2 протиправними;

2) зобов'язати Відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку за Списком № 2 з 12 травня 2015 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі № 202/6152/16-а (2-а/202/185/2016).

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначив, що Відповідач безпідставно не врахував до пільгового стажу роботи відповідні періоди, які підтверджуються показаннями свідків, належним чином засвідченими довідками, рішеннями суду.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання дій Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпропетровську про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку за Списком № 2 неправомірними та зобовязання вчинити певні дії відмовлено. (суддя Бєльченко Л.А.)

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що в ході судового розгляду справи було зясовано, що наявного у Позивача страхового та пільгового стажу недостатньо для призначення йому пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком № 2.

Позивач - ОСОБА_1, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції у даній адміністративній справі, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року та задовольнити вимоги адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Позивач зазначив, що всі періоди його пільгового стажу підтверджуються належними доказами.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Відповідача у судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні, заслухавши Позивача та представників Позивача та Відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.05.2015 року Позивач звернувся до УПФУ із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку за Списком № 2 (а.с. 70).

Листом від 14.08.2015 року № 8190/05/40 (а.с.5-6) Позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах із заниженням пенсійного віку за Списком № 2 відповідно до рішення від 10.08.2015 року (а.с.68) у зв'язку з тим, що до страхового стажу не зараховано наступні періоди:

- занесені у трудову книжку на прізвище «Теморов»: запис № 1, № 2 (11.06.1978-05.10.1978), № 3, № 4 (02.04.1979-27.04.1979); запис № 21, № 22 (07.10.1996-03.04.1997), так як є виправлення в підставі внесення запису про прийом на роботу, тобто у даті наказу;

- період навчання у Душанбінському геологорозвідувальному технікумі, так як у дипломі є виправлення прізвища (на запити УПФУ від 20.02.2015 року, 26.03.2015 року, 14.05.2015 року, 30.06.2015 року відповіді не надано);

- період роботи з 12.03.1982 по 05.06.1984 у Новодвінській геофізичній експедиції зараховано без застосування кратності (Крайня Північ та райони, прирівняні до районів Крайньої Півночі), так як роботу не підтверджено трудовими договорами, які укладали в період роботи на Крайній Півночі та районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

До спеціального стажу не зараховані:

- періоди роботи з 08.06.1981 по 01.03.1982, з 26.06.1984 по 22.06.1987 у Південній геофізичній експедиції, так як в довідці, яка уточнює пільговий стаж роботи є невідповідність дати номеру постанови Кабінету Міністрів СРСР та невірно зазначено підпункт відповідного розділу Списку № 2 (на запити УПФУ від 20.02.2015 року, 27.03.2015 року, 14.05.2015 року, 30.06.2015 року, 14.07.2015 року відповіді не надано);

- період роботи з 07.07.1987 по 31.07.1989 у Гур'євській геофізичній експедиції, так як на надіслані запити УПФУ надійшли довідки Комунальної державної установи «Державний архів міста ОСОБА_2 культури, архівів і документації Атирауської області», які підтверджують лише факт роботи та отримання заробітної плати, підтвердження роботи в експедиціях, партіях, безпосередню зайнятість на геологорозвідувальних роботах в польових умовах та отримання польового забезпечення не підтверджено;

- період роботи з 20.02.1990 по 15.06.1991 у Київській геофізичній експедиції, так як на надіслані запити УПФУ надійшли довідки від Київської гідрогеологомеліоративної експедиції управління водних ресурсів в місті Києві та Київської області, в яких повідомлено, що на збереженні знаходяться документи, зокрема накази про прийом на роботу та особові рахунки по нарахуванню заробітної плати, зокрема накази про прийом на роботу в експедиціях, партіях, безпосередню зайнятість в польових умовах та отримання польового забезпечення не підтверджено.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду за захистом його прав та охоронюваних законом інтересів.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 01 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2015 року не менше 25 років 6 місяців у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Відповідно до ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах : а) особам, які мають на день введення в дію повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом призначаються відповідно до вимог за віком і за стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до ст.12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах у період роботи особи до 01.01.1992 рік застосовуються Списки №1 та № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173.

Отже, названою нормою матеріального права встановлені умови, за яких особа має право на призначення пенсії на пільгових умовах, якими є наявність встановленого законом страхового та пільгового стажу, а саме для ОСОБА_1 наявність 25 років стажу роботи, з яких не менше 12 років 6 місяців на роботах, які дають право на отримання пільгової пенсії.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Згідно з п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України № 637 від 12.08.1993, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Досліджені судом апеляційної інстанції матеріали справи свідчать про те, що до загального та пільгового стажу роботи Позивача слід зарахувати наступні періоди:

1. занесені у трудову книжку на прізвище «Теморов»: запис № 1, № 2 (11.06.1978-05.10.1978), № 3, № 4 (02.04.1979-27.04.1979), запис № 21, № 22 (07.10.1996-03.04.1997) та період навчання у Душанбінському геологорозвідувальному технікумі, так як у дипломі є виправлення прізвища (01.09.1975-24.02.1979), оскільки відповідно до рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2016 року у справі № 202/2283/16-ц (2-о/0202/96/2016), яке набрало законної сили, та в силу приписів ч.1 ст. 72 КАС України вказані не підлягають доказуванню, було встановлено факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, трудової книжки, яка заповнювалась 05.10.1978 року та диплому серії Э-І № 059914, виданого 01 березня 1979 року. Таким чином, має бути зарахований стаж у розмірі 4 роки 4 місяці 12 днів. Відповідачем у судовому засіданні було визнано безпідставність їх відмови у зарахуванні вказаних період до страхового стажу ОСОБА_1

2. періоди роботи з 08.06.1981 по 01.03.1982 (на посаді техніка-геофізика на польових роботах), з 26.06.1984 по 22.06.1987 (на посаді старшого техніка-геофізика), у Південній геофізичній експедиції, оскільки факт роботи Позивача на зазначених роботах підтверджується записами у трудовій книжці, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, № 5-12 (а.с.39-40), та відомостями довідок від 28.05.2013 року № 38/2 та № 37/2. В ході судового розгляду справи пенсійним органом було визнано факт наявності підстав для зарахування вказаного стажу. Таким чином, до спеціального стажу має бути зарахований стаж у розмірі 3 роки 8 місяців 21 день.

3. період роботи з 07.07.1987 по 31.07.1989 у Гур'євській геофізичній експедиції на посаді геофізика, що підтверджено записом у трудовій книжці № 13, 14 (а.с.40), довідками № 3/106 від 25.12.2014 року, № 2/142 від 29.04.2013 року (а.с.51, 52) та показаннями свідків, а саме ОСОБА_3, яка підтвердила як факт роботи Позивача у Гур'євській геофізичній експедиції, так і факт його роботи саме у зазначений період. Таким чином, до спеціального стажу має бути зарахований стаж у розмірі 2 роки 0 місяців 25 днів.

4. період роботи з 20.02.1990 по 15.06.1991 у Київській геофізичній експедиції на посаді головного інженера Дніпропетровської геофізичної партії. Факт роботи ОСОБА_1 на зазначених роботах підтверджено записом у трудовій книжці № 15, 16 (а.с.40), та показаннями свідків, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які дали пояснення в ході апеляційного розгляду справи. Таким чином, розмір стажу, який має бути зараховано до спеціального стажу, становить 1 рік 3 місяці 26 днів.

При цьому у судовому засіданні Позивач зазначив про правомірність не врахування до страхового стажу пенсійним органом періоду роботи з 12.03.1982 по 05.06.1984 у Новодвінській геофізичній експедиції зараховано без застосування кратності (Крайня Північ та райони, прирівняні до районів Крайньої Півночі), з огляду на що спір між сторонами відносно вказаного періоду відсутній.

Згідно приписів постанови КМУ від 16.01.2003 року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, спеціальність «геофізик» відноситься до Списку № 2 (п.1.1 б).

Серед іншого з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 у період з 06.05.1979 р. по 05.05.1981 р. проходив службу в армії.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», у редакції частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з копії трудової книжки з 02.04.1979 року Позивач працював учнем гірника з повним робочим на підземній роботі. 27.04.1979 року ОСОБА_1 було звільнено у зв'язку з призовом до Радянської армії (а.с.39).

Оскільки на момент призову на строкову військову службу Позивач працював на посаді, яка передбачала право на пенсію на пільгових умовах, то час його перебування на військовій службі необхідно зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, з урахуванням усіх періодів роботи, які дають право на призначенням пенсії за віком на пільгових умовах, пільговий стаж Позивача становить 10 років 7 місяців та 11 днів, який є недостатнім для призначення ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку за Списком № 2, адже загальний пільговий стаж Позивача менший від визначеного у законі для даного випадку - 12 років 6 місяців.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року у справі № 202/6152/16-а (2-а/202/185/2016) у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року у справі № 202/6152/16-а (2-а/202/185/2016) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 10 квітня 2017 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов