Справа № 815/8233/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" квітня 2017 р. м. Київ К/800/28844/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого судді - Черпіцької Л.Т.
Суддів -Мороза В.Ф.
Донця О.Є.
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу
за касаційною скаргоюПриватного підприємства «Саона»
напостанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2013р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2014р.
у справі№ 815/8233/13-а
за позовомПриватного підприємства «Саона»
до1. Південної митниці, 2. Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області
проскасування рішення

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство «Саона» звернулось з позовом про:

- скасування рішень про коригування митної вартості товару від 07.10.2013р. № 500060001/2013/610140/2 та від 07.10.2013р. № 500060001/2013/610141/2.

- скасування карток відмови від 07.10.2013р. № 500060001/2013/00609 та № 500060001/2013/00610.

- стягнення з Державного бюджету України надміру сплачених платежів у розмірі 333 067,71 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2013р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2014р., в задоволенні позовних вимог відмовлено.

На постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2013р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2014р. надійшла касаційна скарга Приватного підприємства «Саона», в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про задоволеннях позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем 07.10.2013 року для здійснення митного оформлення товару «плівки» до Південної митниці подано митні декларації (МД) № 500060001/2013/043882 та №500060001/2013/043884.

Для підтвердження митної вартості товару, зазначеного у МД від 07.10.2013 №500060001/2013/043882 позивачем до митниці були надані наступні документи: зовнішньоекономічний договір від 10.10.2012 № 10/10/12, інвойси №№20394 та 20397, копії митних декларацій країни відправлення від 19.09.2013 № 13343100ЕХ1665268, №13343100ЕХ166573, № 13343100ЕХ133282, № 13343100ЕХ166456, сертифікати про походження товару від 18.09.2013 №№ Ю8352,108353, 108354,108355 та інші документи.

На підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України Південною митницею направлено декларанту електронне повідомлення про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписки з бухгалтерської документації, висновків про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

07.10.2013 декларантом до митниці були надані виписки з бухгалтерської документації, а також каталоги виробника товару.

За результатами розгляду МД та додатково поданих документів митницею прийняті Рішення про коригування митної вартості товарів від 07.10.2013р. № 500060001/2013/610140/2 та № 500060001/2013/610141/2. Згідно з цим рішенням при коригуванні застосовано шостий метод визначення митної вартості (метод « 2-г» (резервний). Окрім того, на підставі зазначених рішень були прийняті картки відмови у митному оформленні.

У рішенні про коригування митної вартості товарів від 07.10.2013 №/2013/610140/2 зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування зазначеного товару було проведено аналіз бази даних ЄАІС ДМСУ та встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим - по товару № 1 - МД від 30.07.2013 № 70013000/2013/13722 - 4,2894 дол. США за кг, ніж рівень митної вартості, який було заявлено декларантом - 2,6407 дол. США за кг; по товару № 2 - МД від 30.07.2013 №70013000/2013/13722 - 4,2894 дол. США за кг, ніж рівень митної вартості, який було заявлено декларантом - 2,5596 дол. США за кг.

У рішенні про коригування митної вартості товарів від 07.10.2013 №500060001/2013/610141/2 зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування зазначеного товару було проведено аналіз бази даних ЄАІС ДМСУ та встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим - МД від 02.10.2013 № 10027000/2013/179769 - 3,71 дол. США за кг, ніж рівень митної вартості, який було заявлено декларантом - 2,1710 дол. США за кг.

Не погодившись з вищевказаними рішеннями та картками відмови позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині скасування рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з їх обґрунтованості та правомірності.

Однак колегія суддів вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що під час здійснення Південною митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності, а саме:

- за МД №500060001/2013/043882 від 07.10.2013 - у висновку ООО "Експоцентр-Одеса" зазначено середній рівень вартості на всі артикули плівки, а в наданому до митного оформлення комерційному інвойсі вартість кожної позиції визначена окремо;

- таку ж розбіжність встановлено і в документах, наданих до МД № 500060001/ від 07.10.2013р.

Крім того, документами, що підтверджують митну вартість, якщо здійснювалося страхування, є страхові документи, а також документи що містять відомості про вартість страхування. Такі документи у пакеті були відсутні. Також, вказаний у прайс - листі період не відповідає фактичній даті формування поставки даної партії товару. З урахуванням викладеного, у митниці виникли підстави вважати, що в наданих документах вказані недостовірні відомості щодо вартості товару.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги посилався на те, що відсутність у пакеті документів митної декларації № 500060001/ інформації, що підтверджує страхування вантажу пояснюється тим, що таке страхування під час перевезення вантажу не здійснювалося, тому вказаних документів і не було.

Розглядаючи справу суди попередніх інстанцій дану обставину не дослідили. Між тим, як вбачається з МД №500060001/2013/043882 від 07.10.2013р., у графі 20 умовами поставки є FOB, в той час як з МД № 500060001/ від 07.10.2013р. вбачається, що умовами поставки є CIF.

За угодою CIF (вартість, страхування, фрахт), згідно Інкотермс 2010, продавець зобов'язується доставити вантаж у порт відправлення, завантажити його на борт судна, зафрахтувати тонаж, сплатити вартість фракту та застрахувати вантаж від морських ризиків на весь час перевезення до моменту його передачі покупцеві.

Крім того, матеріали справи містять контракт на поставку продукції від 10.10.2012р. (а.с. 24,т.2) умовами поставки якого є FOB, а також договір поставки № 07С2/12 від 11.07.2012р. (а.с. 32, т.2) умовами поставки якого є CIF. Проте судами попередніх інстанцій не було встановлено на виконання яких угод позивачем здійснювалася поставка продукції за МД №500060001/2013/043882 та МД № 500060001/ від 07.10.2013р. А відповідно неможливо і встановити повний перелік документів, які необхідно було подати декларанту митному органу під час здійснення митних процедур.

Судова колегія дійшла висновку, що рішення судів вимогам ст. 159 КАС України не відповідають. Неповнота у встановленні фактичних обставин справи не дає можливості суду касаційної інстанції визначитись в правильності правової оцінки позовних вимог, проведеної судами попередніх інстанцій. Відповідно до приписів ст. 220 КАС України допущені порушення не можуть бути перевірені і усунуті судом касаційної інстанції.

З огляду на викладене, судові рішення, ухвалені у даній справі, підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справу суду належить врахувати недоліки, викладені у мотивувальній частині ухвали і правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Саона» задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2013р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2014р. скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: