Справа № 334/5379/16-а(2-а/334/43/17)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"29" березня 2017 р. справа № 334/5379/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції

на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2017 року у справі №334/5379/16-а

за позовом ОСОБА_1

до інспектора 3-ї роти 3-го батальйону управління патрульної поліції м. Запоріжжя рядового поліції ОСОБА_2,

третя особа - Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції,

про визнання протиправною та скасування постанови, -

встановив:

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача стосовно розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо позивача на місці зупинки транспортного засобу 22.08.2016 року за адресою проспект Соборний, 17, м. Запоріжжя;

- скасувати постанову інспектора патрульної поліції 3-ї роти 3-го батальйону УПП м Запоріжжя рядового поліції ОСОБА_2 АР №046038 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2017 року позов задоволено. Постанова мотивована тим, що відповідач не довів суду правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, третя особа оскаржила її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Заявник, зокрема, зазначив, що судом не було надано належної оцінки діям позивача та наданим нею працівникам поліції усних пояснень, які відображено у відеозаписі, в яких вона визнає той факт, що під час керування транспортним засобом розмовляла по мобільному телефону з сином.

Судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача була винесена працівником поліції, який виконував при цьому завдання, покладені на Національну поліції України відповідно до вимог ст.2 Закону України "Про Національну поліцію" та здійснював повноваження, якими він наділений відповідно до вимог п.11 ч.1 ст.23 цього Закону, а саме здійснював контроль за дотриманням учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 віл 10 жовтня 2001 року.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було вчинення нею правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке полягало у тому, що керуючи транспортним засобом вона, в порушення вимог п. 2.9 (д) Правил дорожнього руху, користувалась засобами звяжу.

Факт вчинення позивачем правопорушення було виявлено відповідачем візуально під час несення служби по охороні публічного порядку у м. Запоріжжі та здійсненні нагляду за дорожнім рухом, що не було взяте до уваги судом першої інстанції.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Позивач надіслала апеляційному суду письмові заперечення, в яких просила залишити апеляційну скаргу третьої особи без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Представники сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що інспектором патрульної поліції 3-ї роти 3-го батальйону УПП м. Запоріжжя рядовою поліції ОСОБА_2 прийнято постанову від 22.08.2016 року серії АР №046038, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП у розмірі 425,00 грн. Постанова мотивована тим, що позивач, керуючи транспортним засобом Renault Clio Symbol, номерний знак НОМЕР_1, 22.08.2016 р. о 17 год. 45 хв. в м. Запоріжжі по пр. Соборний, 17 під чаc руху транспортного засобу користувалася засобами зв'язку - розмовляла по мобільному телефону, тримаючи його у руці, чим порушила п.2.9 (д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 10.10.2001р. (далі - ПДР).

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки:

- з оглянутого в судовому засіданні відеозапису не вбачається, що позивач користувався мобільним телефоном під час керування автомобілем;

- під час зупинки автомобіля на станції заправки автомобілів, згідно відеозапису, позивач заперечував факт користувався мобільним телефоном під час керування автомобілем;

- інших, ніж протокол про адміністративне правопорушення, доказів наявного в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, відповідачем не надано;

- відповідачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувалася вина позивача.

Проте, колегія судів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно до п.1.3, п.1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Диспозиція частини 2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно оскаржуваної постанови, позивач порушив п.2.9 (д) ПДР.

Відповідно до п.2.9 (д) ПДР під час руху транспортного засобу водіям заборонено користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема це частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1,121-2, частини перша, друга і третя статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до ч. 2 ст. 258 КУпАП, з огляду на конструкцію правової норми, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі: 1) вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції; 2) вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Також відповідно до п.4 та п.5 розділу I "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015р. №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п.2 розділу III "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх

справ України 07.11.2015р. №1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015р. №1395, відповідачем правомірно не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а постанова була прийнята на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні за інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що гуртується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч.2 ст.122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Згідно ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відеозаписі адміністративного правопорушення (а.с.42) дійсно безпосередньо не зафіксовано порушення позивачем п.2.9 (д) ПДР. Проте, вказаний запис містить пояснення ОСОБА_1, відповідно до яких вона підтверджує факт вчинення порушення п.2.9 (д) ПДР, що згідно ст.251 КУпАП є доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення та спростовує наведені в позові доводи ОСОБА_1 та висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП шляхом винесення постанови АР №046038 від 22.08.2016 року.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають цим обставинам, що є підставою для скасування постанови суду з ухваленням нового рішення відповідно до ст. 202 КАС України.

Керуючись ст.ст.196, 198, 202 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2017 року у справі №334/5379/16-а скасувати.

В позові відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко