Справа № 360/2187/16-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 360/2187/16-а Головуючий у 1-й інстанції:Унятицький Д.Є.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого суддів Файдюка В.В.,

суддів Бєлової Л.В.,

Коротких А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на постанову Бородянського районного суду Київської області від 26 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, Бородянської районної державної адміністрації, Київської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся у суд із позовом до Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, Бородянської районної державної адміністрації, Київської обласної державної адміністрації, у якому просив визнати протиправною відмову відповідачів надати йому статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та зобов'язати видати відповідне посвідчення.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 26 грудня 2016 року даний позов задоволено.

Визнано відмову управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області та департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації у прийнятті від ОСОБА_3 документів необхідних для отримання посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС 1 категорії протиправною

Зобов'язано управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області прийняти документи ОСОБА_3; Бородянську районну державну адміністрацію Київської області внести подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Зобов'язано Київську обласну державну адміністрацію надати ОСОБА_3 статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видати відповідне посвідчення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, з апеляційною скаргою звернулася Київської обласної державної адміністрації, однак ухвалою від 10 березня 2017 року вказана скарга повернута апелянту у зв'язку з не усуненням недоліків.

Також Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_3 являється постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 4), що підтверджується копією посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

З копії експертного висновку №8193 від 06 травня 2016 року та копії довідки до акту огляду МСЕК вбачається, що ОСОБА_3 визнано інвалідом першої групи внаслідок захворювання пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС.

Позивач, з метою видачі йому посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та вкладки до нього, звернувся з відповідною заявою та пакетом документів до УСЗН Бородянської РДА.

Листом №5199/08 від 17 листопада 2016 року управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації відмовило позивачу у прийнятті документів, необхідних для видачі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, оскільки департаментом соціального захисту населення не приймаються подання райдержадміністрацій на оформлення громадянам первинних посвідчень постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії з числа потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, у зв'язку з тим, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ виключено абзац п'ятий ч.2 статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач, вважаючи таку відмову протиправною, а свої права порушеними, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Апелянт, мотивуючи свою апеляційну скаргу виходив з того, що у відповідача відсутні підстави для встановлення позивачу статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі відповідного посвідчення, оскільки на момент огляду в обласній спеціалізованій МСЕК - 24 травня 2016 року та звернення із заявами про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії ОСОБА_3 не мав статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яка особа з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо якої встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, належить до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

З таким висновком суду не можна погодитися.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами і доповненнями (далі - Закон № 796-XII).

Згідно статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтями 11, 14 наведеного Закону визначаються підстави та умови віднесення осіб до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи

Так, відповідно статті 11 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення; 2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій; 3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років; 5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України; 6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п'ятої статті 17 цього Закону.

Згідно п.1 ч.1 статті 14 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - категорія 1.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю і йому було видане посвідчення потерпілого категорії 4, яке діє на час проживання або роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Режим та правове визначення територій радіоактивного забруднення регулюється Законом України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII абзац п'ятий частини другої (визначення зони посиленого радіоекологічного контролю) Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначав зони посиленого радіоекологічного контролю, виключений.

Цим же Законом статті 2 («Визначення категорії зон радіоактивного забруднених територій») та статті 23 («Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4») Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виключено, вказані зміни до Закону вступили в силу з 01 січня 2015 року.

Судом встановлено, що позивач на час встановлення захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС та інвалідності не проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, згідно вищенаведених змін до законодавства, оскільки така зона, відповідно до чинного законодавства, виключена.

Виходячи із встановлених обставин та норм діючого законодавства, на момент складання висновку МСЕК - 06 травня 2016 року та звернення із заявами про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії ОСОБА_3 не мав статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову щодо зобов'язання видачі посвідчення особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача щодо застосування до нього дії Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, що діяла до 01 січня 2015 року, оскільки група інвалідності була встановлена обласною спеціалізованою МСЕК 24 травня 2016 року. Відповідно до статті 12 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою визнається встановленим, якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує політику у сфері охорони здоров'я.

Отже, експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 8193 від 06 травня 2016 року не дає підстави згідно чинного законодавства встановити ОСОБА_3 статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи та видати посвідчення потерпілої 1 категорії.

Крім того, листом Мінсоцполітики від 08 червня 2015 року за № 658/20/112-15 визначено, що потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії мають правові підстави для отримання посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії у разі видачі медико-соціальною експертною комісією довідки про встановлення причинного зв'язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою до набрання чинності Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII.

Оскільки, позивач проходив огляд в обласній МСЕК в травні 2016 року, тобто після набуття чинності Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII, на момент огляду та видачі довідки МСЕК вже не мав статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Аналогічної точки зору дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 29 листопада 2016 року по справі № 806/3570/15.

Колегія суддів з доводами апелянта погоджується, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було не повно встановлено фактичні обставини справи, не надано належну оцінку дослідженим доказам.

Відтак, протиправним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 94, 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації - задовольнити.

Постанову Бородянського районного суду Київської області від 26 грудня 2016 року - скасувати та ухвалити нову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, Бородянської районної державної адміністрації, Київської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Бєлова Л.В.

Коротких А. Ю.