Справа № 201/1890/17
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/1890/17-а
Провадження №2-а/201/90/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 3 роти 4 батальйону УПП у м.Дніпрі ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у м.Дніпрі про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01.02.2017р. звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до інспектора 3 роти 4 батальйону УПП у м.Дніпрі ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у м. Дніпрі, в якому просив суд скасувати постанову від 01.02.2017р. серія АА №060826 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену відносно ОСОБА_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП (а.с. № 2 3).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що постановою 3 роти 4 батальйону УПП у м.Дніпрі ОСОБА_2 від 01.02.2017р. серії АА № 060826 його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП та накладено штраф у розмірі 85 грн. Згідно тексту постанови у справі про адміністративне правопорушення було зазначено, що адміністративне правопорушення полягало в наступному: «01.02.2017р. ОСОБА_1 приблизно о 22год. 15хв. перебуваючи в АДРЕСА_1 порушував тишу, а саме проводив ремонтні роботи, чим порушував спокій громадян та вимог ст.24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».

Позивач у позові зазначав, що 01.02.2017р. взагалі не був за вказаною інспектором адресою і станом на час подачі позову, 22 год. 15 хв. 01.02.2017р. ще не настало. Тобто, склад правопорушення, вказаний в оскарженій постанові відсутній, а відповідно до ст.247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначав, що не надаючи жодних доказів інкримінованого факту вчинення адміністративного правопорушення, працівник поліції відразу, на підставі заяви сусідки з кв. № 111, 31.01.2017р. склав постанову про накладення адміністративного стягнення, при цьому повністю проігнорував фактичні обставини відсутності проведення ОСОБА_1 31.01.2017р. ремонтних робіт та порушення тиші.

Про вказане свідчить і відеозапис, наданий відповідачем в якості доказу вчинення адміністративного правопорушення, щодо якого позивачем надані пояснення, що він навпаки спростовує обставини, викладені в оскарженій постанові щодо порушення вимог ст.24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» та підтверджує доводи про відсутність в діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КУпАП.

А саме, з наданого відеозапису вбачається, що у коридорі відбувалася метушня, проте працівники голосно не розмовляли, не кричали, будь-які прилади не застосовували. Лише переміщувалися з коридору до квартири №113 та навпаки. Тобто, відеозапис підтверджує, що ані ремонтні роботи, ані будівельні ОСОБА_1 не проводились, не здійснювався гучний спів і викрики, не користувалися звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, не проводилися салюти, феєрверки, не використовувалися піротехнічні засоби.

За викладеного позивач наполягав на задоволенні своїх позовних вимог в повному обсязі. Просив розглянути справу без його участі та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ст. 41 КАС України.

Відповідачі в судове засідання, яке призначалось на 28.02.2017р. не зявилися, від представника Департаменту патрульної поліції надійшло клопотання про перенесення судового засідання на іншу дату, яке було задоволено (а.с. № 12, 14).

Відповідачі в судове засідання, яке призначалось на 30.03.2017р., не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями з відміткою про отримання (а.с. № 17, 18), про причини своєї неявки суду не повідомили. Представник Департаменту патрульної поліції надав заяву про розгляд справи за відсутності відповідачів, надав диск з відеозаписом та просив в позові відмовити.

Правом надання заперечень проти позову відповідачі не скористалися.

Відповідно до ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вищезазначених обставин та норм КАС України суд розглянув позов за відсутності сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За правилами ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дії їй бездіяльності Конституцією чи іншими законами України встановлено інший порядок судового провадження.

На підставі ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою інспектора 3 роти 4 батальйону УПП у м.Дніпрі ОСОБА_2 від 01.02.2017р. серії АА №060826 ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП та накладено штраф у розмірі 85 грн. (а.с. № 4).

Згідно вказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, 01.02.2017р. приблизно о 22год. 15хв., перебуваючи в АДРЕСА_2, порушував тишу, а саме проводили ремонтні роботи чим порушував спокій громадян та вимог ст.24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».

Позивач у позовній заяві посилається на те, що інспектором справа про адміністративне правопорушення розглянута на місці і відразу було складено постанову серії АА № 060826 від 01.02.2017р. про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення. Посилання позивача, що розгляд справи на місці без складення протоколу, порушує його права, суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Враховуючи, що розгляд вказаного адміністративного порушення віднесений до компетенції Національної поліції, протокол про вчинення такого правопорушення, не складається, а згідно ч. 3 ст. 258 КУпАП у випадках, коли не складається протокол, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо визнання незаконною та скасування постанови серії АА № 060826 від 01.02.2017р., то суд вважає дані вимоги обґрунтованими, виходячи з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», у нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об'єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.

Проведення на захищених об'єктах ремонтних робіт, що супроводжуються шумом, забороняється у робочі дні з двадцять першої до восьмої години, а у святкові та неробочі дні - цілодобово. Власник або орендар приміщень, у яких передбачається проведення ремонтних робіт, зобов'язаний повідомити мешканців прилеглих квартир про початок зазначених робіт. За згодою мешканців усіх прилеглих квартир ремонтні та будівельні роботи можуть проводитися також у святкові та неробочі дні. Шум, що утворюється під час проведення будівельних робіт, не повинен перевищувати санітарних норм цілодобово.

Відповідно до ч.1 ст.182 КУпАП, порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях - тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від п'яти до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і накладення штрафу на посадових осіб та громадян - суб'єктів господарської діяльності - від п'ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, підставою для накладення штрафу за ч.1 ст.182 КУпАП є, зокрема, порушення тиші у нічний час, що заборонено ст.24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Винесення постанови, тим саме притягнення до відповідальності на підставі двох суперечливих доказах (протокол та пояснення особи), є необ'єктивним розглядом справи та відтак незаконним.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 Д.С.31.01.2017р. перебував у АДРЕСА_3. Приблизно о 22год. 20хв. 31.01.2017р. на виклик громадянки з АДРЕСА_4 прибули працівники поліції, які винесли відносно ОСОБА_1 оскаржену постанову за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст.182 КУпАП, а саме, згідно постанови, ОСОБА_1 порушував тишу, проводив ремонтні роботи чим порушував спокій громадян та вимоги ст.24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».

Натомість, згідно пояснень позивача, та наданого відповідачем відеозапису, ОСОБА_1 31.01.2017 року знаходився у коридорі за вказаною адресою, де окрім нього перебували ще дві невстановлені працівниками поліції особи. За поясненнями позивача, це працівники, які здійснювали встановлення шафи. З наданого відеозапису не вбачається ані проведення позивачем ремонтних чи будівельних робіт, ані наявність гучного шуму, забороненого ст.24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».

Таким чином, суд критично оцінює вказаний відеозапис в якості доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення щодо порушення вимог ст.24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», що було б підставою для притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.182 КУпАП.

Крім того, згідно відеозапису, поліція прибула на місце виклику 31.01.2017р. о 22год. 25хв., що спростовує обставини проведення ОСОБА_1 ремонтних робіт 01.02.2017р. о 22год. 15хв.. Згідно пояснень позивача, 01.02.2017р. він взагалі не знаходився за вказаною адресою, і такі доводи відповідачами не спростовані.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу.

В силу ст.ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 6 ст. 71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

В даному випадку відповідачами не було надано суду належних та достатніх доказів вчинення позивачем правопорушення і, відповідно, правомірності винесення спірної постанови.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідач, згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів правомірність своїх дій щодо винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП.

Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора 3 роти 4 батальйону УПП у м. Дніпрі ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у м. Дніпрі про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму ВАСУ від 23.01.2015р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI "Про судовий збір" щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку, що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 126, 213, 217, 245, 251, 252, 280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 11, 41, 69, 70, 71, 94, 158 - 163 КАС України, Постановою Пленуму ВАСУ від 23.01.2015р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI "Про судовий збір", суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора 3 роти 4 батальйону УПП у м.Дніпрі ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у м.Дніпрі про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову від 01.02.2017р. серія АА № 060826 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП скасувати.

Постанова може бути оскаржена сторонами до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів.

Суддя Н.В. Ткаченко