Справа № 464/8466/16-а,2-а/464/69/17
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року Справа № 876/2426/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Большакової О.О., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 26 січня 2017 року у адміністративній справі №464/8466/16-а за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора ПП 1 взводу 3 роти 3 батальйону УПП у м. Львові ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 12.11.2016р. серії АР № 546766,-

В С Т А Н О В И В:

23 листопада 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Департаменту патрульної поліції, інспектора ПП 1 взводу 3 роти 3 батальйону УПП у м. Львові ДПП ОСОБА_2 в якому просив визнати постанову серії АР №546766 про накладення адміністративного стягнення від 12.11.2016р. протиправною та скасувати її.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 26 січня 2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора ПП 1 взводу 3 роти 3 батальйону УПП у м. Львові ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 12.11.2016р. серії АР № 546766 - відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов повністю.

Представник Департаменту патрульної поліції, інспектора ПП 1 взводу 3 роти 3 батальйону УПП у м. Львові ДПП ОСОБА_2 в судове засідання на виклик суду не зявився, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд першої інстанції встановив, що 12.11.2016 року постановою серії АР № 546766 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно даної постанови, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 12.11.2016р. о 22.10 год. по вул. Пасічній у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1, у якого в темну пору доби не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла, чим порушив п.31.4.3 «в» ПДР України.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 31.4.3 «в» Правил дорожнього руху України забороняється експлуатації транспортних засобів за наявності технічних несправностей, зокрема, не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Оскільки сила світла ламп габаритних ліхтарів більше ніж у 20 разів менша сили світла фар ближнього (дальнього) світла, то у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості габарити транспортного засобу, що рухаються у зустрічному напрямку, визначаються по розташуванню ввімкнених фар ближнього або дальнього світла. Тому для попередження зіткнення зустрічних транспортних засобів у таких умовах і правильної оцінки дорожньої ситуації ліва фара, яка розташована ближче до зустрічного потоку транспортних засобів, повинна горіти обовязково. У разі перегорання лампочки в лівій фарі, як виняток, дозволяється замінити її лампочкою з правої сторони.

Відповідно до статті 280 цього Кодексу Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 251 цього Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні не встановлено обставин, за яких можна було вважати, що працівники патрульної поліції не обєктивно ставились позивача в процесі оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та/або будь-яким чином перевищили свої повноваження по відношенні до позивача. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена та складена на підставі встановлених інспектором обставин справи та у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Закону України «Про Національну поліцію», ст. 252 КУпАП та іншого чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає за необхідне зазначити, що відповідачем приймалась оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення на виконання та у межах повноважень покладених на нього Законами України.

Оскільки відповідачем дотримано передбаченої законом процедури винесення оскарженої постанови та надано належні докази вчинення позивачем правопорушення передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 26 січня 2017 року у адміністративній справі №464/8466/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: О.О. Большакова

ОСОБА_3

Повний текст ухвали складений 13 квітня 2017 року.