Справа № 464/1484/17
Суддя: Теслюк Д. Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/1484/17
пр.№ 2-а/464/167/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року

Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Черевика Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом, в якому просить визнати протиправними дії Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова щодо відмови йому в перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на момент призначення пенсії, починаючи з 07 січня 2016 року без застосування обмежень розміру виплат та зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити йому вказану пенсію, починаючи з 07 січня 2016 року без застосування обмежень розміру виплат.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що постановою Сихівського районного суду м.Львова від 06.10.2016 року зобов'язано управління Пенсійного фонду в Галицькому районі м. Львова здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_3 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на момент призначення пенсії, починаючи з 07 січня 2016 року на підставі заяви ОСОБА_3 від 17.06.2016 №С-76. Вказана постанова суду набрала законної сили, виконавчий лист перебуває на виконанні у Сихівському ВДВС м.Львова. За результатами розгляду запиту повноважного представника позивача, надано відповідачем відповідь від 27.01.2017 р. про те, що нарахований стягувачу розмір щомісячної пенсійної виплати обмежено сумою 10 740 грн. із посиланням на норми Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи». Вважає вказані дії відповідача протиправними та просить здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 без застосування обмежень розміру виплат.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що наведені в адміністративному позові, просить такий задовольнити.

Відповідно до наданого представником відповідача витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадськиї формувань, у зв'язку із реорганізацією органів Пенсійних фондів, управління Пенсійного фонду в Галицькому районі м.Львова реорганізовано на Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Львова.

Представник відповідача Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова Черевик Є.В. в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, надав суду пояснення аналогічні викладеним в письмових запереченнях. Відповідно до вказаних заперечень, згідно абз.6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», який є діючим нормативно-правовим актом, як на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, так і до суду з даним позовом, максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 740 грн. Тимчасовий характер цієї норми продовжено до 31 грудня 2017 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Такі норми законодавства не визнані неконституційними, тому підлягають застосуванню до спірних правовідносин. На підставі наведеного, просить відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів спарви та встановлено судом, постановою Сихівського районного суду м.Львова від 06.10.2016 р. у справі №464/5492/16-а, яка набрала законної сили, зобов'язано управління Пенсійного фонду в Галицькому районі м. Львова здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_3 пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на момент призначення пенсії, починаючи з 07 січня 2016 року на підставі заяви ОСОБА_3 від 17.06.2016 №С-76 (а.с.8-10).

У відповідь на запит уповноваженого представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 щодо виконання рішення суду, а також розміру нарахованої та призначеної до виплати пенсії, останніми отримано відповідь управління Пенсійного фонду в Галицькому районі м.Львова від 27.01.2017 р. №1549/11-05 про те, що на підставі постанови суду проведено відповідний перерахунок пенсії за вислугу років та в січні 2017 року виплачено належну йому доплату за період з 07.01.2016 року по 31.12.2016 р. в сумі 35 661,67 грн. та 10 740 грн. місячний розмір пенсії за січень поточного року (а.с.11-12).

Однак, суд приходить до висновку, що вказані дії Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова щодо визначення виплати позивачу ОСОБА_3 пенсії в обмеженому розмірі є протиправними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обмеження розміру пенсії, що призначається відповідно до Закону України «Про прокуратуру», встановлювалось Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 08.07.2011 р. та ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10. 2014 р.

Так, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» N911-VIII від 24.12.2015 р. внесено зміни до ч. 1 Закону України «Про заходи щодо законавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ, відповідно до яких встановлювалось, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених у законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

При цьому, будь-які зміни в частині встановлення такого обмеження розміру пенсії у разі її призначення відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 р. не вносились.

Таким чином, виходячи з аналізу викладених правових норм, на осіб, яким пенсія була призначена на підставі Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991р. (зокрема в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001 р.) дія обмеження максимального розміру пенсії не поширюється.

Оскільки, відповідно до постанови суду пенсія позивачу ОСОБА_3 призначена згідно із ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 р., позивач не є особою, на яку поширюється дія обмеження пенсії максимальним розміром.

Частиною 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до рішення Конституційного суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999р. дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні Конституційного суду України № 3-рп/2001 від 05.04.2001р. зазначено, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави».

Як вбачається з листа-відповіді Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова від 21.02.2017 р. №3059/03, на час проведення перерахунку позивачу ОСОБА_3 відповідно до постанови суду діяла стаття 2 Закону «Про заходи щодо законавчого забезпечення реформування пенсійної системи» в редакції Закону №911-VIII, відповідно до якої встановлювався строк дії обмеження пенсії максимальним розміром 10740 грн. тимчасово з 1 січня по 31 грудня 2016 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-УІІІ від 06.12.2016 р. внесено зміни до ст.2 Закону України «Про заходи щодо законавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та встановлено строк дії обмеження розміру пенсії по 31 грудня 2017 року.

При цьому, відповідно до п.1 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» N 1774-VІІІ від 06.12.2016 р. зазначені зміни набули чинности з 1-го січня 2017 року, що автоматично привело до втрати чинності попередньої редакції ст.2 Закону України «Про заходи щодо законавчого забезпечення реформування пенсійної системи» щодо дії обмежень розміру пенсій протягом 2016 року.

Частино 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законавчого забезпечення реформування пенсійної системи» передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Конституційний суд України неодноразово розглядав питання пов'язанні із реалізацією права на соціальний захист і сформулював позицію, згідно якої Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, в органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 р. № 8-рп/99, від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002).

При цьому, необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення, зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Згідно правових позицій Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави, а встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права (рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. №6-рп/2007).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Конституції України в державі визнається і діє принцип верховенства права. Складовою верховенства права є принцип правової визначеності, основу якого утворює ідея передбачуваності очікування суб'єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам.

Правові позиції Конституційного Суду України, викладені в рішеннях від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011, вказують на те, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації й правовідносини залишалися передбачуваними. Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.

Отже, позивач ОСОБА_3, перебуваючи на службі в органах прокуратури, мав законні сподівання на отримання пенсії за вислугу років відповідно до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 р. без обмежень максимального розміру.

Право позивача на отримання такої пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. було встановлено в судовому порядку (постанова Сихівського районного суду м.Львова від 06.10.2016 р., справа №464/5492/16-а), проте, зазначене соціальне право (гарантії) порушено відповідачем в частині обмеження пенсії максимальним розміром.

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа), а відтак з Державного бюджету України на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн., що був сплачений останнім при подачі адміністративного позову до суду.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 11, 17, 18, 70, 71, 86, 158-163 КАС України,

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова щодо відмови ОСОБА_3 в перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на момент призначення пенсії, починаючи з 07 січня 2016 року без застосування обмежень розміру виплат.

Зобов'язати Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Львова перерахувати та виплатити ОСОБА_3 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на момент призначення пенсії, починаючи з 07 січня 2016 року без застосування обмежень розміру виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 640 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Суддя Теслюк Д.Ю.