Справа № 484/91/17
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 484/91/17

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Медведєва Н.А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Танасогло Т.М.,

суддів Бойка А.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Первомайського обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом Первомайського обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області про скасування постанови про стягнення витрат виконавчого провадження та постанови про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2017 року Первомайське обєднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області звернулось до суду з адміністративним позовом до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області,в якому просило:

- скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС від 27.12.2016р. про стягнення витрат виконавчого провадження №52767993 та постанову від 28.12.2016р. про відкриття виконавчого провадження №53212394 щодо стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 70,55грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 04.11.2016р. управління ПФУ отримало постанову старшого державного виконавця управління ДВС про відкриття виконавчого провадження від 28.10.2016р. за №5276993, відкрите на підставі виконавчого листа у справі №484/2324/16-а, виданого 11.10.2016р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області. Рішення суду було добровільне виконане, про що повідомлено відповідача.

Позивач вважає, що постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС від 27.12.2016р. про стягнення витрат виконавчого провадження №52767993 та постанову від 28.12.2016р. про відкриття виконавчого провадження №53212394 щодо стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 70,55грн. підлягають скасуванню, оскільки дії відповідача не відповідають вимогам ч.1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. №845. На думку позивача відповідач з метою стягнення витрат виконавчого провадження повинен звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, згідно Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. №845.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 лютого 2017 року в задоволенні позову Первомайського обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області про скасування постанов старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень від 27.12.2016р. про стягнення витрат виконавчого провадження №52767993 та від 28.12.2016р. про відкриття виконавчого провадження №53212394 щодо стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 70,55грн. відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, Первомайське обєднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Первомайського обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець управління ДВС діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений вимогами Закону «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.10.2016р. до управління ДВС надійшов виконавчий лист у справі №484/2324/16-а, виданий 11.10.2016р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області, за яким дії управління ПФУ визнані протиправними та зобовязано скасувати розпорядження №143360 від 29.03.3016р., призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії з 01.03.2016р. та виплатити різницю між перерахованою та вже сплаченою сумою пенсійних платежів.

28.10.2016р. на підставі вказаного виконавчого листа відкрито виконавче провадження №52767993, про що винесена постанова, яка того ж дня направлена до управління ПФУ для виконання.

10.11.2016р. управління ПФУ повідомило відповідача про добровільне виконання постанови у вищезазначеній справі та 15.12.2016р. наддало докази про добровільне виконання.

У звязку з фактичним виконанням рішення суду вказане виконавче провадження було закінчено 27.12.2016р. на підставі п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», проти чого сторони не заперечували.

27.12.2016р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС винесена постанова про стягнення витрат виконавчого провадження №52767993 з управління ПФУ в сумі 70.55грн., яка була направлена позивачу.

28.12.2016р. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №53212394 про виконання постанови про стягнення витрат виконавчого провадження №52767993.

Статтею 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-19 «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-19) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу положень ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Як визначено п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-19 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами п'ятою та шостою ст.26 Закону №1404-19 визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Як визначено в статті 27 Закону №1404-19 виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень затверджена Наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов'язком державного виконавця.

Частиною 5 ст. 27 Закону №1404-19 передбачено випадки у яких виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, відповідач діяв на підставі та в межах своїх повноважень, тому вимога позивача про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору є безпідставною.

Суд першої інстанції належним чином дослідив представлені докази, з'ясував обставини справи, наддав їм відповідну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИ Л А:

Апеляційну скаргу Первомайського обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області - залишити без задоволення, постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: Т.М.Танасогло

Суддя: А.В.Бойко

Суддя: О.В.Яковлєв