Справа № 815/4518/16
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2017-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/4518/16

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю: секретаряОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРМЕЛ ПЛЮС" до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕРМЕЛ ПЛЮС" звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №500060804/2016/000074/2 від 04 серпня 2016 року, визнати заявлену декларантом митну вартість товару, що імпортується, стягнути з Державного бюджету надмірно сплаченого ввізного мита у сумі 2007, 44 грн. та податку на додану вартість у сумі 10 043, 15 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що у серпні 2016 року підприємством подано до Одеської митниці ДФС електронну митну декларацію та необхідні документи, у якій митна вартість товару визначена за ціною господарської операції. Проте, митним органом, на думку позивача, безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості цього товару та застосовано резервний метод визначення його вартості, що стало підставою його звернення до суду з відповідним позовом.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року позовні вимоги підприємства задоволено частково. Судом визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 04 серпня 2016 року №500060804/2016/000074/2. В задоволенні решті позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, Одеська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що при прийнятті оскаржуваного рішення митний орган діяв у відповідності до вимог чинного законодавства та не порушував прав та законних інтересів позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно п.1 ч.4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз наведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що у разі виявлення митним органом в процесі розмитнення товару розбіжностей між даними окремих документів, виявлення ознак підробки документів, або виявлення відсутності достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, останній зобовязаний направити на адресу декларанта вимогу про надання додаткових документів, а останній протягом 10 календарних днів надати їх.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, на виконання умов зовнішньоекономічного контракту №1 від 23 лютого 2016 року ТОВ ЕРМЕЛ ПЛЮС згідно з вантажною митною декларацією №500060804/2016/002395 заявлено до митного оформлення товар: запасні частини до вантажних автомобілів в асортименті.

З метою здійснення митного оформлення вищезазначеного товару та підтвердження його митної вартості ТОВ ЕРМЕЛ ПЛЮС подано до Одеської митниці ДФС митну декларацію №500060804/2016/002395 від 03 серпня 2016 року, зовнішньоекономічний контракт від №1 від 23 лютого 2016 року, міжнародну автомобільну накладну (СМR) №025 від 08 липня 2016 року, рахунок-фактура (інвойс) №024 від 08 липня 2016 року, інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу) від 08 липня 2016 року, інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю) від 8 липня 2016 року, декларацію про походження товару №025 від 08 липня 2016 року, митна декларація країни відправлення №16ЕЕ1310ЕЕ71729032 від 08 липня 2016 року, інші некласифіковані товаросупровідні документи (№001/08/2016 від 02 серпня 2016 року).

В процесі митного контролю товарів програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) визначена необхідність перевірки правильності заявленої ТОВ ЕРМЕЛ ПЛЮС митної вартості товарів.

За результатами проведеної перевірки фахівцями митного органу встановлено, що подані підприємством до митного органу документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, яка фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, згідно п. 1.1 зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу товарів від 23.02.2016 року №1 товари мають супроводжуватись сертифікатом якості, сертифікатом переміщення (movement certificate EUR1), сертифікатом походження товару, технічною документацією на товар, проте такі документи не були надані митному органу.

В інвойсі від 08.07.2016 року №024 наведені відомості стосовно країни походження товарів (ЕС)-Еквадор, але у митній декларації заявлено країну походження EU Європейський союз, проте жодних документів, що містить відомості щодо країни походження товару, також не було надано митному органу.

Крім того, в процесі митного контролю встановлено, що банківські реквізити продавця, зазначені у п. 13 зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу товарів від 23.02.2016 року №1 не співпадають з банківськими реквізитами, наведеними в інвойсі від 08.07.2016 року №024, а вартісні характеристики товарів, наведені у митній декларації, не підтверджені жодним документом. Жодних документів, що мають підтверджувати характеристики товарів та які відповідно до п. 1.1 зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу товарів від 23.02.2016 року №1 мають супроводжувати товар, уповноваженою особою декларанта не надано митному органу.

Для підтвердження митної вартості товару Одеською митницею ДФС зобовязано ТОВ ЕРМЕЛ ПЛЮС протягом 10 календарних днів надати до митного органу додаткові документи, проте останні не були надані відповідачу.

04 серпня 2016 року митницею прийнято рішення №500060804/2016/000074/2 про коригування митної вартості товарів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих позивачем документів вбачається ідентифікація товару, його числові значення, вартість, чим спростовується висновок митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товару та заявленою позивачем митною вартістю товару, тобто за ціною договору, та необхідність у застосуванні другорядних методів визначення митної вартості товару.

Проте колегія суддів такий висновок суду першої інстанції вважає помилковим, адже, як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, Товариство не надало на вимогу митного органу визначені п. 1.1 зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу товарів від 23.02.2016 року №1 сертифікат якості, сертифікат переміщення (movement certificate EUR1), сертифікат походження товару, технічну документацію на товар, а також інші документи у підтвердження заявленої підприємством митної вартості товару.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не повязаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає обґрунтованим застосування митним органом при визначенні митної вартості товару резервного, шостого методу, оскільки застосування попередніх методів було неможливим.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що Одеською митницею ДФС законно, в межах наданих повноважень проведено перевірку вартості заявленої підприємством у митній декларації товару, та обґрунтовано надіслано на адресу апелянта вимогу про надання додаткових документів.

Оскільки у визначений законом терміни вказані документи не були надані на адресу митниці, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги ТОВ "ЕРМЕЛ ПЛЮС" є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що при вирішенні спору по суті суд першої інстанції неповно встановив обставини у справі та надав їм невірну правову оцінку, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 206, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року в частині задоволення позовних вимог - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРМЕЛ ПЛЮС" до Одеської митниці ДФС в частині визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 04 серпня 2016 року №500060804/2016/000074/2 - відмовити.

В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: Л.В.Стас

ОСОБА_3