Справа № 820/5589/16
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 р. Справа № 820/5589/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Старосуда М.І. , Яковенка М.М. ,

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2017р. по справі № 820/5589/16 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування наказу, визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням змін, просив скасувати наказ від 19.09.2016 року № 2914 Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо звільнення командира роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1; скасувати наказ від 20.10.2016 року № 269 о/с Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо призначення ОСОБА_1 на посаду інспектора роти № 5 батальйону №3, звільнивши його з посади командира роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції України; поновити ОСОБА_1 на посаді командира роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції України; визначити протиправним не надання у повному обсязі для ознайомлення висновку службового розслідування, на підставі якого прийнято наказ від 19.09.2016 року № 2914 щодо звільнення ОСОБА_1; визнати протиправним не надання відповіді на рапорт ОСОБА_1; визнати протиправним не нарахування заробітної платні. (а.с.4-7, 27-31)

Позовні вимоги вмотивовано протиправністю наказів та дій відповідача.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2017 року, з урахуванням додаткової постанови Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2017 рок адміністративний позов задоволено частково:

- скасовано наказ від 20.10.2016 року № 269 о/с Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо призначення ОСОБА_1 на посаду інспектора роти № 5 батальйону № 3, звільнивши з посади командира роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м.Харкові Департаменту патрульної поліції України;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді командира роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції України з 20.10.2016 року;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено. (а.с.156-130, 133-134)

Не погодившись із судовим рішенням, Департамент патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач, апелянт) подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2017р. по справі № 820/5589/16 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. (а.с.141-144)

Позивач та представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечували та просили залишити її без задоволення.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, пояснення представників сторін та позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції позивач з 23 липня 2015 року проходив службу в органх внутрішніх справ, з 07.11.2015 року - в Національній поліції.

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 21.06.2016 року за № 1409 «Про призначення та проведення службового розслідування» з метою встановлення обставин подій, що мали місце 04.04.2016 року у Київському районі міста Харкова та могли свідчити про протиправні дії з боку позивача призначено службове розслідування . (а.с.62)

За наслідками службового розслідування наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 19.09.2016 року № 2914 «Про притягнення до відповідальності» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні ч.5 ст.4, п.1 ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України,затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», п.5 розділу ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення тв. Інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1377, п.п.1, 2, 3 розділу 2.2 Функціональних обовязків командирів (заступників командирів) рот, затверджених наказом Департаменту патрульної поліції від 25.03.2016 року №417, та п.п.1. 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», на підставі п.6 ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України,затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», командира роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції (далі УПП у м.Харкові) лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено з посади. (а.с.63-64)

В подальшому, на підставі наказу від 19.09.2016 року № 2914 та подання начальника УПП у м.Харкові від 17.10.2016 року, наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 20.10.2016 року № 269 о/с «По особовому складу» лейтенанта поліції ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора роти № 5 батальйону №3, звільнивши його з посади командира роти № 2 батальйону № 2 УПП у м.Харкові. (а.с.43, 94)

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позов в частині скасування наказу від 20.10.2016 року № 269 о/с та поновлення позивача на посаді командира роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції України , суд першої інстанції виходив з того, що обовязок доповісти про резонансну подію виникає у командира лише після того як ним буде встановлено, що випадок є саме резонансним. В разі встановлення, що випадок є резонансним, обовязок командира допомогти відповідним посадовим особам оформити правопорушення у відповідності до вимог чинного законодавства, а не самостійно замість останніх скласти відповідні документи. Інспектори УПП в день відповідної події та в подальшому жодних рапортів щодо пропонування їм незаконної винагороди не складали та не подавали, жодних матеріалів щодо вчинення водієм автомобіля адміністративного правопорушення не складали, а тому відсутні підстави вважати встановленим вчинення дисциплінарного проступку.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було зазначено яким чином порушено його права та інтереси внаслідок таких дій відповідача, як: визнання протиправним не надання у повному обсязі для ознайомлення висновку службового розслідування, на підставі якого прийнято наказ від 19.09.2016 року №2914 щодо звільнення ОСОБА_1; визнання протиправним не надання відповіді на рапорт позивача; визнання протиправним не нарахування заробітної платні.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначається Законом України від 02.07.2015 року №580-VIII Про національну поліцію (далі Закон №580).

Згідно із ст.2 Закону №580 завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.8 даного Закону поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.1 ст.18 Закону №580 передбачено, що поліцейський зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Відповідно до п. 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», до набрання чинності Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 року № 3460-IV «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», (далі Дисциплінаргий статут), дію якого поширено на поліцейських відповідно до п. 9 Закону України від 23.12.2015№ 901-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України Про національну поліцію.

Так, положеннями ст. 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно із ч.1, 4, 5, 6, 8, 9, 10, 14, 15 ст.14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Як вбачається із матерівалів справи, за результатами проведеного на підставі наказу від 21.06.2016 року №1409 службового розслідування щодо подій, що мали місце 04.04.2016 року та могли свідчити про протиправні дії з боку командира роги № 2 батальйону № 2 УПП у м.Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_1, складено висновок від 19.08.2016 року. (а.с.73-83)

Із вказаного висновку службового розслідування вбачається , що 04.04.2016 року інспектори роти № 2 батальйону № 2 УПП у м.Харкові лейтенант поліції ОСОБА_4 та лейтенант поліції ОСОБА_5 зупинили автомобіль VOLKSWAGEN, водій якого, на думку інспекторів, мав ознаки сп'яніння. Водієві було запропоновано пройти у встановленому Законом порядку огляд на визначення стану сп'яніння, але з метою уникнення проходження такого огляду і наслідків відмови від нього водій вищезазначеного транспортного засобу запропонував інспекторам неправомірну вигоду, про що останніми було сповіщено командира роти № 2 батальйону № 2 УПП у м.Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_1О

Останній, отримавши інформацію про резонансну подію, а саме про проопозицію надання неправомірної вигоди службовій особі, що є кримінальним правопорушенням, не доповів про неї ні до структурного підрозділу чергової служби УПП у м.Харкові, ні оперативним черговим структурного підрозділу моніторингу УПП у м.Харкові. Дане неповідомлення унеможливило виїзд на місце події слідчо-оперативної групи з метою 'ясування і фіксації всіх обставин та доказів вчинення кримінального правопорушення для подальшого притягнення особи до відповідальності.

Також, ОСОБА_1 не допоміг особовому складу в оформленні правопорушень у нетипових ситуаціях, а навпаки, наказав патрульним не складати жодних матеріалів до його приїзду. При цьому, прибувши на місце події взагалі наказав їм передати документи правопорушника та продовжити патрулювання, не зважаючи на те, що вони були свідками вчинення адміністративного та кримінального правопорушення водієм.

В подальшому, передавши правопорушника невстановленій особі без оформлення матеріалів адміністративного правопорушення та направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я, лейтенант поліції ОСОБА_1 не виконав наказ діяти згідно вимог чинного законодавства, виданий йому командиром батальйону № 2 УПП у м.Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_6

В результаті вказаних дій командира роти № 2 батальйону № 2 УПП у м.Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_1 водій автомобіля VOLKSWAGEN уник адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинені ним правопорушення.

Функціональні обовязки командирів (заступників командирів) рот затверджені наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 25.03.2016 року №417 (а.с.97-102) (далі Функціональні обовязки).

Приписами пункту 2 Функціональних обов'язків визначено обовязки командирів (заступників командирів) рот, які вони зобовязані виконувати протягом зміни патрулювання.

Так, серед виконуваних протягом зміни патрулювання обовязків передбачено, в тому числі, які обовязки має виконувати командир (заступник командира) роти у випадку виникнення резонансних інцидентів та нетипових ситуацій (п.п.2.2 Функціональних обов'язків).

Зокрема, командир (заступник командира) роти зобовязаний:

- особисто допомагати особовому складу виконувати завдання щодо резонансних інцидентів: тяжкі та особливо тяжкі злочини; масштабні ДТП; інциденти з дипломатичними агентами іноземних держав, високопосадовцями, публічними особами; випадки пропозиції особовому складу неправомірної вигоди (хабара); незаконне використання спеціальних сигналів; правопорушення вчинені поліцейськими та/або працівниками інших силових відомств; ДТП з патрульними тощо;

- невідкладно доповідати про резонансні інциденти до структурного підрозділу чергової служби Управління патрульної поліції, командиру батальйону та оперативним черговим структурного підрозділу моніторингу Управління патрульної поліції;

- допомагати особовому складу в оформленні правопорушень у нетипових ситуаціях, у взаємодії, у разі необхідності, з структурним підрозділом чергової служби та/або підрозділом адміністративної практики Управління патрульної поліції.

З огляду на викладене колегія суддів вважає заслуговуючими уваги доводи апеляційної скарги відповідача про порушення позивачем функціональних обовязків командирів (заступників командирів) рот затверджених. наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 25.03.2016 року №417, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та зазначає, що випадки пропозиції особовому складу неправомірної вигоди (хабара) є резонансними подіями. Інспекторами УПП у м.Харкові ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було повідомлено своєму безпосередньому керівникові ОСОБА_1 про випадок пропозиції неправомірної вигоди, і це не заперечується сторонами під час апеляційного розгляду справи. .

Крім того, у своїх поясненнях від 12.04.2016 року (а.с.118) позивач визнавав, що ним було порушено порядок передачі порушника представнику КБК. При цьому, в подальшому під час проведення службового розслідування позивач відмовлявся від дачі будь-яких пояснень. (а.с.59, 66)

Колегія суддів зазначає, що за наслідками службового розслідування безпосередньо наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 19.09.2016 року № 2914 «Про притягнення до відповідальності» позивача звільнено з посади. (а.с.63-64), а вже на підставі наказу від 19.09.2016 року № 2914 та подання начальника УПП у м.Харкові від 17.10.2016 року, наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 20.10.2016 року № 269 о/с «По особовому складу» позивача призначено на посаду інспектора роти № 5 батальйону №3, звільнивши його з посади командира роти № 2 батальйону № 2 УПП у м.Харкові

Суд першої інстанції задовольняючи частково адміністративний позов не надаючи правової оцінки наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 19.09.2016 року № 2914 прийняв рішення про скасування наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 20.10.2016 року № 269 о/с, яким позивача призначено на посаду інспектора роти № 5 батальйону № 3, звільнивши з посади командира роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м.Харкові Департаменту патрульної поліції України; в задоволенні вимог в іншій частині - відмовив .

У додатковій постанові Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2017 року (а.с.133-134) суд першої інстанції вказав про недоведення Департаментом патрульної поліції Національної поліції України правомірності оскаржуваних наказів №2914 та №269 о/с і, як наслідок, необхідність задоволення позовних вимог в частині скасування наказів Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 19.09.2016 року № 2914 та від 20.10.2016 року № 269 о/с., проте додатковою постановою не скасовано наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 19.09.2016 року № 2914 і в цій частині позивачем постанова суду першої інстанції не оскаржена.

Матеріали справи містять службову характеристику позивача від 14.08.2016 року (а.с.65), надану безпосереднім керівником позивача. Зокрема, у даній службовій характеристиці вказується про: допущення ОСОБА_1 поверхневого віношення до доручень та вказівок керівництва; намагання перекладати покладені на нього обов'язки на інших осіб; не завжди дотримання вимог чинного законодавства у повсякденній діяльності; наявність за час несення служби як незначних порушень службової дисципліни, так і транспортної; нездатність організувати колектив та направити його на виконання поставлених завдань; зверхнє ставлення до підпорядкованого особового складу; підтримку меншої частини коллективу.

Колегія суддів звертає увагу, що наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 20.10.2016 року № 269 о/с., прийнятого на виконання наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 19.09.2016 року № 2914 , позивача призначено на посаду інспектора роти № 5 батальйону №3, тобто фактично не було звільнено з органів Національної поліції України, а лише звільнено із займаної посади командира роти № 2 батальйону № 2 УПП у м.Харкові та призначено на нижчу посаду, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в цій частині.

За приписами ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 198 та ч.2 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання

Колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що постанова судом першої інстанції в частині задоволених позовних вимог прийнята з порушенням норм матеріального права, а висновки суду першої інстанції є такими, що не відповідають обставинам справи, тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову. в цій частині позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2017р. по справі № 820/5589/16 в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Національної поліції України Департаменту патрульної поліції про скасування наказу, визнання протиправними дій відмовити.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2017р. по справі № 820/5589/16 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 14 квітня 2017 року

.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_7
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_8 ОСОБА_9