Справа № 161/12815/16-а, 2а-161/728/16
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року Справа № 876/2030/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Енко» на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 2 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання незаконним та скасування рішення та зобовязання призначити пенсію,-

В С Т А Н О В И В:

03.10.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 05.05.2016 року № 19/1 щодо відмови у призначенні йому пенсії на пільгових умовах; зобов'язати відповідача призначити та виплачувати йому пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до п.«б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 1 лютого 2016 року.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 2 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 05.05.2016 року № 19/1 щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1. Зобов'язано Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області починаючи з 1 лютого 2016 року призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що у позивача на час його звернення до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області були наявні всі умови, які необхідні для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Судом першої інстанції взято до уваги обставини та умови роботи позивача на посаді газозварника, вік позивача 55 років, стаж роботи понад 12 років і шість місяців, який необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та необгрунтовною, винесеною із невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, Публічне акціонерне товариство «Енко» оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 2 листопада 2016 року та ухвалити нову постанову, якою повністю відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не працював безперервно на підприємстві на посаді електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах 2,4,5-го розрядів цеху металообробки з 01.06.1988 року по 14.10.2013 року.

Вказує на те, що у відповідності до довідки про відпрацьовані дні на підприємстві ОСОБА_1: у 1993 році відпрацьовано 35 днів, у 1996 році 61 день, у 1997 році 90 днів, у 1998 році 103 дні, у 1999 році 75 днів, у 2000 році 49 днів, у 2001 році 44 дні, у 2003 році 48 днів, у 2003 році 47 днів. Щодо інших років роботи ОСОБА_1 інформація в архіві відсутня. Крім цього, наказом № 230 від 30.12.1991 року на підприємстві було встановлено з 03.01.1992 року по 29.02.1992 року неповний семигодинний робочий день. Наказом № 28 від 28.02.1992 року, дію попереднього наказу поширено на березень-червень 1992 року. Наказом від 07.12.2009 року № 83 на 2010 рік на підприємстві встановлено неповний робочий час із розрахунку 18 годин на тиждень. Наказом від 15.12.2010 №69 року на підприємстві на 2011 рік встановлено неповний робочий час із розрахунку 18 годин на тиждень. Наказом від 21.11.2011 № 71 на 2012 рік встановлено неповний робочий час із розрахунку 18 годин на тиждень. Наказом від 31.10.2012 № 36 на 2013 рік встановлено неповний робочий час із розрахунку 18 годин на тиждень.

Таким чином, апелянт вважає, що ОСОБА_1 не має права на пільгову пенсію відповідно до п.«б», ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки у вказані проміжки часу не був зайнятий повний робочий день, як цього вимагає норма закону.

Разом з тим, апелянт звертає увагу, що атестація робочих місць на підприємстві була проведена лише в 2004 році, результати якої були затверджені в 2005 році. За результатами такої атестації право на пенсію на пільгових умовах професія електрогазозварника не отримала.

Таким чином, позивач не має стажу роботи, який надає право на пенсію на пільгових умовах, оскільки певний проміжок часу працював при неповному робочому дні, за результатами атестації робочих місць право на пільгове пенсійне забезпечення за професією електрозварник на автоматичних та напівавтоматичних машинах не підтверджено.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

У відповідності до п. «б» ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» чоловіки, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими та важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55-ти років і при стажі роботи не менше 25 років, з них 12 років 6 місяців на зазначених роботах мають право на отримання пільгової пенсії за віком.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року, якою визначено, що у відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ , організацій та їх правонаступників.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, був прийнятий на роботу 13.12.1985 р. на Луцький електроапаратний завод (ЛЕАЗ) слюсарем механо-складальних робіт 3 розряду на дільницю механізації та автоматизації (наказу №160-к від 12.12.1985р.). Згідно з наказом директора ЛЕАЗ №107-к від 30.05.1988р. ОСОБА_1 була встановлена друга (при суміщенні) професія електрозварник 2 розряду. Наказом директора ЛЕАЗ №117-к від 31.05.1989р. встановлено 3 розряд електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах. Наказом директора ЛЕАЗ №159-к від 15.08.1992р. ОСОБА_1 був звільнений з роботи з 01.07.1992р.

ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на ЛЕАЗ з 01.10.1993р. електрозварювальником на автоматичних та напівавтоматичних машинах 4 розряду на дільницю механізації та автоматизації (наказ №152-к від 28.09.1993р.) та звільнений 31.01.1996р. (наказ №17-ОС від 31.01.1996 р.). З 22.04.1996р. ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на ЛЕАЗ електрозварювальником на автоматичних та напівавтоматичних машинах 5 розряду в ремонтний цех (наказ №61-ОС від 18.04.1996р.) та звільнений 26.09.2005р. (наказ №116- ОС від 26.09.2005р.) З 21.05.2010 р. ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на ЛЕАЗ (ВАТ «ЕНКО») електрозварювальником на автоматичних та напівавтоматичних машинах 4 розряду в цех металообробки (наказ №43-ОС від 20.05.2010р.) та звільнений 14.10.2013р. (наказ №95- ОС від 14.10.2013р.).

Вказане підтверджується записами в трудовій книжці ОСОБА_1

У відповідності до довідки про відпрацьовані дні на підприємстві ОСОБА_1, останнім у 1993 році відпрацьовано 35 днів, у 1996 році 61 день, у 1997 році 90 днів, у 1998 році 103 дні, у 1999 році 75 днів, у 2000 році 49 днів, у 2001 році 44 дні, у 2003 році 48 днів, у 2003 році 47 днів. Щодо інших років роботи ОСОБА_1 інформація відсутня.

Згідно наказу Луцького електроапаратного заводу № 230 від 30.12.1991 року на підприємстві було встановлено з 03.01.1992 року по 29.02.1992 року неповний семигодинний робочий день. Наказом № 28 від 28.02.1992 року дію попереднього наказу поширено на березень-червень 1992 року.

Наказом ВАТ «Енко» № 83 від 07.12.2009 року на 2010 рік на підприємстві встановлено неповний робочий час із розрахунку 18 годин на тиждень. Наказом №69 від 15.12.2010 року на підприємстві на 2011 рік встановлено неповний робочий час із розрахунку 18 годин на тиждень. Наказом № 71 від 21.11.2011 року на 2012 рік встановлено неповний робочий час із розрахунку 18 годин на тиждень. Наказом № 36 від 31.10.2012 року на 2013 рік встановлено неповний робочий час із розрахунку 18 годин на тиждень.

Таким чином, у вищевказані проміжки часу ОСОБА_1 не був зайнятий повний робочий день, як цього вимагає норма Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням апелянта про те, що для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року має бути підтверджено результатами атестації робочого місця.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 (далі Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

На думку апеляційного суду, комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, яка в силу приписів ч. 1 ст. 244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

Із матеріалів справи видно, що атестація робочих місць на підприємстві була проведена лише в 2004 році, результати якої були затверджені в 2005 році. За результатами такої атестації право на пенсію на пільгових умовах професія електрогазозварника не отримала.

З огляду на наведене апеляційний суд приходить до висновку, що відмова Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є обґрунтованою та відповідає вимогам закону.

Отже, оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 202 КАС України є підставою для скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Енко» задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 2 листопада 2016 року у справі №161/12815/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання незаконним та скасування рішення та зобовязання призначити пенсію відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б.Хобор

ОСОБА_2

Повний текст постанови виготовлено та підписано 11.04.2017 року.