Справа № 442/7963/16-а, 2-а/442/31/2017
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року №876/2317/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання Андрушківа І.Я.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Дрогобицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дрогобицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Дрогобицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області (далі ОУПФ) в якому просила:

визнати неправомірними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV);

зобовязати ОУПФ зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е»-«ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII), про що прийняти відповідне рішення, такі періоди роботи:

з 01.08.1978 по 01.09.1978 викладач по класу фортепіано та концертмейстера в Самбірській дитячій семирічній музичній школі;

з 07.09.1981 по 01.02.1982 викладач по класу фортепіано Рудківської музичної школи;

з 25.09.1984 по 11.11.1984 викладач кафедри теорії, історії музики та гри на музінструментах в Дрогобицькому Державному педагогічному інституті ім. Івана Франка (далі Педагогічний інститут);

з 03.12.2015 по 20.06.2016 викладач Трускавецької дитячої школи мистецтв імені ОСОБА_3;

зобовязати відповідача призначити та виплатити позивачу грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій на день призначення, як це передбачено п.7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 20.06.2016 вона перебуває на обліку в ОУПФ як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV. До призначення пенсії позивач працювала на посаді викладача та концертмейстера в позашкільних закладах освіти загальний стаж роботи на якій становить понад 35 років, а тому на її думку вона має право на виплату їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 лютого 2017 року у справі №442/7963/16-а заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. У поданій апеляційній скарзі зазначає, що згідно чинного законодавства викладач, який працює в позашкільних навчальних закладах не має права на зарахування до стажу роботи періодів викладання в таких закладах. Період ж роботи позивача на посаді викладача в Педагогічному інституті зараховується до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«е» ст.55 Закону №1788-XII, однак його є недостатньо для призначення пенсії за вислугу років і відповідно виплати грошової допомоги передбаченої п.7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV.

Позивач у письмовому запереченні вважає постанову суду першої інстанції обґрунтованою, прийняту з врахуванням всіх обставини справи та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

ОУПФ в судове засідання не надіслало свого представника, про дату, час і місце розгляду справи було повідомлено належним чином, а тому, апеляційний суд, вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити з таких міркувань.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що зазначені вище періоди роботи позивача дають їй право на призначення пенсії за вислугу років і відповідно виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій на день призначення.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 починаючи з 20.06.2016 перебуває на обліку в ОУПФ, як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

У листопаді 2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення та виплату їй грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV.

Проте листом від 29.11.2016 №Т-38 ОУПФ відмовило ОСОБА_2 у виплаті такої допомоги. Таке рішення було мотивовано тим, що однією із умов для призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій є наявність 30-річного страхового стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст.55 Закону №1788-XII. Оскільки у позивача немає необхідного стажу для призначення пенсії за вислугу років, відповідно і підстави для виплати зазначеної допомоги відсутні (а.с.44-45).

Не погоджуючись із такою відмовою ОУПФ позивач звернулася до суду із цим позовом.

Згідно з п.7-1 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст.55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

«Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати» затверджений постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 23.11.2011 №1191 (далі Порядок).

У відповідності до п.2 Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» ст.55 Закону №1788-XII.

Відповідно до ст.55 Закону №1788-XII, право на пенсію за вислугу років мають:

- працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається КМУ (п.«е» цієї статті).

Постановою КМУ від 06.05.2001 №433 «Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад» школи мистецтв віднесено до позашкільних навчальних закладів.

«Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженим постановою КМУ від 04.11.1993 №909 (далі Перелік №909), визначені посади в позашкільних навчальних закладах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Згідно з його положеннями в позашкільних навчальних закладах право на пенсію за вислугу років мають право громадяни, які працювали на таких посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідувачі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

При цьому, даним Переліком №909 посада викладача в школі мистецтв не була передбачена. Однак, дорученням КМУ №397/21 від 06.01.1996 (далі - Доручення) дію вище зазначеного Переліку поширено в тому числі і на викладачів шкіл мистецтв без внесення змін до такого.

Із записів трудової книжки позивача видно, що з 15.11.1984 по даний час (про це зазначається і в самому позові а.с.4) вона працює на посаді викладача по класу фортепіано дитячої школи мистецтв Трускавецького міського відділу культури, яка 03.12.2015 перейменована у Трускавецьку дитячу школу мистецтв ім. Р. Савицького (а.с.25-28).

Проте, наявність Доручення №397/21 без відповідних змін до Переліку не є достатньою законодавчою підставою для зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи позивача на посаді викладача в позашкільних закладах освіти.

Висновок щодо не зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«е» ст.55 Закону №1788-ХІІ, роботи на посадах викладача у школах мистецтв, узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 25 травня 2016 року №21-5932а16.

Підсумовуючи можна зробити висновок, що умовами виплати особі грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення є сукупність наступних обставин: досягнення особою пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058-ІV; призначення такій особі пенсії за віком; робота на час досягнення пенсійного віку у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст.55 Закону №1788-ХІІ; наявність у особи страхового стажу на таких посадах (для жінок - 30 років); не отримання до цього будь-якої пенсії.

Оскільки позивач значний період часу займала посаду, яка не відносяться до тих, що дають право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до ст.55 Закону №1788-ХІІ, а того періоду роботи, що включається до спеціального стажу недостатньо для виникнення такого права, відповідно і підстав для виплати допомоги передбаченої п.7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV немає.

З огляду на вищевказане, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Такі обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову, з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дрогобицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області задовольнити.

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 лютого 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 10 квітня 2017 року.