Справа № 808/3918/16
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 квітня 2017 рокусправа № 808/3918/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12.01.2017 року у справі № 808/3918/16 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Кредо» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Кредо» (далі ТДВ «СК «Кредо») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг, в якому просило визнати протиправним та скасувати повністю розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, (далі Нацкомфінпослуг) № 2815 від 08.11.2016 року про застосування заходу впливу до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апелянт зазначає, що оскільки оплату за проведений ремонт транспортного засобу по страховому випадку здійснено страховою компанією на рахунок особи, що здійснювала ремонт, а не за рахунок постраждалої особи, то підстави для відрахування з розрахунку страхової суми сум податку на додану вартість відсутні.

Особи, які беруть участь у справі, до судового засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, у звязку з чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.05.2016 року за участю транспортного засобу ВАЗ 21053, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТДВ «СК «Кредо» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8332202, сталася дорожня пригода, що має ознаки страхового випадку, в результаті якої пошкоджено транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

11.05.2016 року потерпілою особою ОСОБА_1 подано до ТДВ «СК «Кредо» заяву про страхове відшкодування, до якої були додані всі документи, передбачені статтею 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що необхідні для прийняття страховиком вмотивованого рішення.

04.08.2016 року ТДВ СК «Кредо» визнано випадок страховим, про що складено страховий акт №ОСГПО-6968163, відповідно до якого затверджено суму страхового відшкодування у розмірі 3819.19 грн.

Розмір страхового відшкодування був визначений на підставі звіту №114037/05/16 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного субєктом оціночної діяльності ПП «Екорт». Вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з урахуванням податку на додану вартість складає 4305,91 грн., без врахуванням податку на додану вартість 3891,19 грн., податок на додану вартість - 414,72 грн.

Позивачем сплачено страхове відшкодування на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, що був вказаний постраждалою особою, у розмірі 3891,19 грн., про що свідчить платіжне доручення від 11.08.2016 р. №3091, а також сплачено пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у сумі 6,61грн., про що свідчить платіжне доручення від 20.09.2016 року №3694.

Національною комісією на підставі звернення ОСОБА_1 проведено перевірку дотримання ТДВ «СК «Кредо» вимог законодавства в сфері надання фінансових послуг, за наслідками якої складено акт про правопорушення, вчинені ТДВ «СК «Кредо» на ринку фінансових послуг №671/13-14/13/5 від 18.10.2016 р. За наслідками перевірки відповідач дійшов висновку, що позивачем не в повному обсязі виплачено страхове відшкодування за відновлюваний ремонт транспортного засобу, а саме, виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 3891,19 грн. без врахування сум податку на додану вартість на рахунок особи, що здійснювала відновлювальний ремонт транспортного засобу, що на думку відповідача є порушенням приписів п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Не погодившись з актом про правопорушення, позивачем подані відповідачу заперечення на акт від 04.11.2016 №654.

08 листопада 2016 року відповідачем прийнято розпорядження №2815 «Про застосування заходу впливу до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», відповідно до якого позивача зобовязано усунути порушення законодавства про фінансові послуги та зобовязано повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушення з наданням підтверджуючих документів у термін до 29.11.2016.

28.11.2016 листом №716 позивач повідомив Нацкомфінпослуг про виконання розпорядження №2815 та здійснення доплати потерпілій ОСОБА_1 у розмірі 450,98 грн., у тому числі 414,72 грн. - сума податку на додану вартість, визначеного згідно зі звітом про оцінку колісного транспортного засобу від 25.05.2016 №114037/05/16, та 36,26 грн. - сума пені.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не є платником податку на додану вартість в силу Закону, тому у разі, якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюються у особи, яка не є платником податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати страхового відшкодування здійснюється без врахування сум податку на додану вартість.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до статті 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Приписами статті 22 Закону № 1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону № 1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Порядок подачі потерпілою особою заяви про страхове відшкодування, прийняття страховиком рішення про здійснення вплати страхового відшкодування та його виплати регулюються статтями 35 і 36 Закону № 1961-IV.

Зокрема, відповідно до абзаців першого та другого пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Як вже зазначалось, потерпіла особа звернулась із завою до ТДВ «СК Кредо» про здійснення страхового відшкодування за відновлювальний ремонт пошкодженого внаслідок дорожньої пригоди наземного транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, та просила перерахувати суми страхового відшкодування на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, який буде здійснювати відновлювальний ремонт.

Страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 3891,19 грн. без податку на додану вартість (в розмірі 414,72 грн.) на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 як особи, що здійснювала відновлювальний ремонт наземного транспортного засобу.

Розмір страхового відшкодування, належний до виплати потерпілій, визначений позивачем на підставі звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 25.05.2016 №114037/05/16, згідно з яким вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з урахуванням податку на додану вартість складає 4865,07 грн., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з врахуванням фізичного зносу - 4305,91 грн., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з врахуванням фізичного зносу без податку на додану вартість 20% на змінні складові та матеріали - 3891,19 грн. При цьому, позивачем складено страховий акт №ОСГПО-6968163, відповідно до якого пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, визнано страховим випадком та затверджено суму страхового відшкодування у розмірі 3891,19 грн. Страхове відшкодування за заявою потерпілої сплачене страховиком на банківський рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, що підтверджується платіжними дорученнями №3091 від 11.08.2016.

Тобто, позивачем при здійснені виплати страхового відшкодування суму виплати зменшено на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість у розмірі 414,12 грн.

Абзацом другим пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV встановлено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Відповідно до пункту 36.4 цієї ж статті, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Водночас, підпунктом 196.1.3 пункту 196.1 статті 196 Податкового кодексу України визначено, що не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Операції з надання послуг зі страхування, в тому числі пов'язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, у зв'язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі, податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками податку на додану вартість по таких операціях.

Податкові зобов'язання з податку на додану вартість виникають у платника податку на додану вартість, який здійснює операції з постачання товарів чи послуг (товарно-матеріальних цінностей і послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта), оскільки такі операції є об'єктом оподаткування податком на додану вартість відповідно до положень пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України.

Тому у разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому (позивачу), а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах.

Натомість, у разі, якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати страхового відшкодування повинен здійснюється без урахування сум податку на додану вартість.

Як вбачається з реєстру платників податку на додану вартість, який розміщений на офіційному порталі Державної фіскальної служи України, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_3) не зареєстрована як платник податку на додану вартість, що підтверджує відсутність підстав для сплати податку на додану вартість у вартості придбаних послуг з відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок страхового випадку транспортного засобу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у відносинах щодо справляння податку на додану вартість підлягає застосуванню саме податкове законодавство, воно має вищу юридичну силу щодо регулювання обов'язку сплати податку на додану вартість на користь третіх осіб ніж приписи Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», тому доводи відповідача щодо порушення позивачем вимог чинного законодавства в частині зменшення сум страхового відшкодування на суму податку на додану вартість із посиланням суто на приписи закону, що регулює відносини з надання послуг страхування, є безпідставними.

Також є необґрунтованими доводи відповідача з приводу порушень позивачем вимог Закону, з огляду лише на сплату ним на користь ОСОБА_1 суми 450,98грн., оскільки фактична сплата сум податку на додану вартість не спростовує висновків суду щодо правомірності дій страховика при визначені сум страхового відшкодування по страховому випадку та не може свідчити про те, що розпорядження відповідає вимогам Закону.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року у справі №808/3918/16 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Кредо» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про визнання протиправним та скасування розпорядження залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко