Справа № 821/289/17
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/289/17
13 год. 50 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Дудар Е.І.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства "Южмормонтаж" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Приватне акціонерне товариство "Южмормонтаж" (далі позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі відповідач) про скасування:

- податкового повідомлення-рішення від 16.11.2016 р. № НОМЕР_1 про збільшення позивачу суми грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у сумі 1277184,0 грн., в тому числі за податковим зобовязанням у сумі 1028312,0 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 248872,0 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 16.11.2016 р. № НОМЕР_2 про збільшення позивачу суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1073644,14 грн., в тому числі за податковим зобовязанням в сумі 715762,64 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 357881,5 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 16.11.2016 р. № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій на суму 510,0 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податків у вигляді заробітної плати;

- рішення від 12.01.2017 р. № 000011302 про застосування штрафних санкцій на суму 111,78 грн. за порушення абз. 9 ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що відповідачем проведена планова виїзна перевірка господарської діяльності ПАТ "Южмормонтаж", за результатами якої складені спірні ППР. Позивач вважає їх незаконними, оскільки перевіркою не вірно надана оцінка обставинам господарської діяльності підприємства. Стверджує про реальність та дійсність господарських угод позивача із ТОВ "Транслем", ТОВ "В.Г.М.", ТОВ "Кінг Компані", ТОВ "Веларіс", ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс", оскільки товар за цими угодами поставлений вказаними підприємствами у повному обсязі, належним чином оприбуткований та оплачений і використаний у власній господарській діяльності позивача з метою отримання прибутку. Інші види податків та зборів, у тому числі податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податків у вигляді заробітної плати та єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування сплачені позивачем своєчасно та у повному обсязі. Із вказаних підстав просив суд задовольнити позов повністю.

Представники відповідача заперечили проти позову, мотивуючи тим, що під час перевірки позивача ревізорами встановлено не реальність господарських операцій ПАТ "Южмормонтаж" із ТОВ "Транслем", ТОВ "В.Г.М.", ТОВ "Кінг Компані", ТОВ "Веларіс", ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс", що мало наслідком визначення зобовязань із податку на прибуток та ПДВ. Також встановлено недостовірні відомості, зазначені позивачем у податкові звітності із податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податків у вигляді заробітної плати та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, що стало підставою для застосування штрафних санкцій. Просили суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Відповідачем проведена планова виїзна документальна перевірка ПАТ "Южмормонтаж", за результатами якої складений акт від 27.09.2016 р. № 21-22-14-01/14122468 "Про результати планової виїзної документальної перевірки ПАТ "Южмормонтаж" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013р. по 30.06.2016р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 30.06.2016р.".

У ході перевірки ревізорами встановлені наступні порушення:

1) п.138.1, п. 138.2, п.138.8, пп.138.10 ст. 138; пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України (в редакції до 01.01.2015), пп. 134.1.1. п. 134.1 ст.134, ст. 135 ПК України (в редакції після 01.01.2015); п. 1,2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"; п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, п. 4, п. 21 П(С)БО 3 "Звіт про фінансові результати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999 № 87, в результаті чого занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 1 028 312,0 грн. в тому числі: за 2013 рік у сумі 414050,0 грн., за 2014 рік у сумі 581438,0 грн., за 2015 рік на суму 32824,0 грн.;

2) п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 715762,64 грн., у тому числі: за жовтень 2013 року в сумі 33250,05 грн., за листопад 2013 року в сумі 45640,0 грн., за грудень 2013 року в сумі 101320,16 грн., за січень 2014 року в сумі 3808,0 грн., за лютий 2014 року в сумі 2080,0 грн., за квітень 2014 року в сумі 46428,4 грн., за травень 2014 року в сумі 21579,97 грн., за серпень 2014 року в сумі 37096,74 грн., за вересень 2014 року в сумі 6985,0 грн., за жовтень 2014 року в сумі 380923,72 грн., за серпень 2015 року в сумі 5790,0 грн., за листопад 2015 року в сумі 30680,6 грн.;

3) абз. 9 ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого своєчасно не нарахований єдиний внесок за січень 2015року у сумі 558,93 грн.

4) пп. "б" п. 176.2 ст.176 ПК України, Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них додатку, в результаті чого відображено недостовірні відомості про фізичних осіб у Податкових розрахунках за 1-4 квартали 2013 року, 1-4 квартали 2014 року, 1-2 квартали 2015 року.

На підставі висновків Акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 16.11.2016 р. № НОМЕР_1 про збільшення грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 1277184,0 грн., № НОМЕР_2 про збільшення грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1073644,14 грн., № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій на суму 510,0 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податків у вигляді заробітної плати та рішення від 12.01.2017 р. № 000011302 про застосування штрафних санкцій на суму 111,78 грн. за порушення абз. 9 ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування".

Позивач вважає прийняті рішенння такими, що суперечать вимогам чинного податкового законодавства, а тому оскаржив їх, звернувшись із позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази та враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд звертає увагу на таке.

Зобовязання за податком на прибуток та податком на додану вартість визначені податковим органом у звязку із не підтвердженням реальності здійснення позивачем господарських операцій з придбання товарів у ТОВ "Транслем" у листопаді 2013 року - лютому 2014 року, ТОВ "В.Г.М." у квітні - жовтні 2013 року, ТОВ "Кінг Компані" у квітні-травні 2014 року, ТОВ "Веларіс" (нова назва: ТОВ "ФІРМА «ПОДІЛЛЯ-16") у серпні-жовтні 2014 року, ТОВ "Шивада" у листопаді 2015 року, ТОВ "Домус Альянс" (нова назва: ТОВ "Амінтранс") у серпні 2015 року.

До перевірки ПрАТ "Южмормонтаж" надані договори поставки товарів, накладні, податкові накладні, ТТН (перелік яких наведений в акті перевірки).

Згідно з умовами договорів, укладених ТОВ "Транслем", ТОВ "В.Г.М.", ТОВ "Кінг Компані", ТОВ "Веларіс", ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс" (Продавці) з ПрАТ "Южмормонтаж" (Покупець), приймання товару здійснюється Покупцем на складі Покупця. Доставка здійснюється транспортом Продавця.

Вказані операції відображені у бухгалтерському обліку ПрАТ "Южмормонтаж" бухгалтерськими проведеннями: Дт 20 - Кт 631, Дт 644 - Кт 631.

За даними бухгалтерського обліку (Дт 90 - Кт 20, Дт 79 - Кт 90) відображено списання на витрати собівартості використаних (реалізованих) товарів, задокументованих від ТОВ "Транслем", ТОВ "В.Г.М.", ТОВ "Кінг Компані", ТОВ "Веларіс", ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс".

Крім того, ПрАТ "Южмормонтаж" відображений податковий кредит по зазначених взаємовідносинах.

Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились у безготівковій формі.

Станом на 31.12.2014р. та 30.06.2016р. з TOB "В.Г.М.", TOB "Кінг Компані", TOB "Веларіс", TOB "Шивада", TOB "Домус Альянс" розрахунки за поставлений товар проведені у повному обсязі, заборгованість відсутня. Станом на 30.06.2016р. по pax. 631 з TOB "Транслем" рахується заборгованість у сумі 509061,76 грн.

Придбаний товар (змінні запасні частини до портальних кранів та інших механізмів) у повному обсязі використаний позивачем у господарській діяльності частково під час проведення ремонтних робіт, частково реалізований наступним покупцям.

Будь-яких зауважень до первинних бухгалтерських документів: видаткових, податкових накладних, щодо придбання та подальшої реалізації товару, а також щодо оплати вартості товару у податкового органу немає.

Зазначене підтверджене представником відповідача у судовому засіданні.

Разом із тим податковий орган вважає зазначені господарські операції позивача такими, що реально не відбулись у звязку із наступним.

ПрАТ "Южмормонтаж" до перевірки надані товарно-транспортні накладні, якими супроводжувалось перевезення товарів від постачальників TOB "Транслем", TOB "Кінг Компані", TOB "Веларіс", TOB "Шивада", TOB "Домус Альянс" на склади позивача.

ГУ ДФС у Херсонській області на запит отримано листом від 24.09.2016р. №31/5-1441-3422 від Територіального сервісного центру 1441 регіонального центру МВС України в Донецькій області інформацію про те, що згідно з комп'ютерною базою РИС ДАІ у Донецькій області та НАІС ДДАІ МВС України номери автомобілів, які вказані в товарно-транспортних накладних, не зареєстровані.

Відсутність ТТН на підтвердження поставки товару від TOB "В.Г.М." розцінена податковим органом як відсутність самої господарської операції із поставки товару.

Також в акті перевірки зазначено, що з інформації, що зберігається в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлено, що за період з 01.01.2013р. по 28.02.2014р. TOB "Транслем", за період з 01.01.2013р. по 31.10.2013р. TOB "В.Г.М.", за період з 01.04.2014р. по 31.05.2014р. TOB "Кінг Компані", за період з 01.08.2014р. по 31.10.2014р. TOB "Веларіс", за період з 01.01.2015р. по 31.11.2015р. TOB "Шивада", за період з 01.01.2015р. по 31.08.2015р. TOB "Домус Альянс" не здійснювало придбання у своїх постачальників товару, реалізацію якого відображено ПрАТ "Южмормонтаж" від зазначених підприємств.

Також, ГУ ДФС у Херсонській області отримано інформацію про те, що 17.05.2016р. під час проведення обшуків в рамках кримінального провадження від 09.11.2015р. співробітниками ГУ ДФС у Житомирській області припинено незаконну діяльність "конвертаційного центру", по якому вилучено значну кількість печаток СГД - учасників, серед яких і печатка підприємства "В.Г.М.". Місцезнаходження службових осіб вказаних підприємств - невідоме. Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Житомирській області внесені відомості до ЄРДР за № 0000036 за фактом скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України.

Перевіркою зроблено висновки, що не підтвердження факту придбання товару постачальниками позивача у своїх постачальників, а також недостовірність даних, які вказані в ТТН, свідчить про те, що транспортування та поставка товарів відТОВ "Транслем", ТОВ "В.Г.М.", ТОВ "Кінг Компані", ТОВ "Веларіс", ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс" з місця навантаження до місця поставки (склад) позивача не здійснювалась, а тому господарські операції реально не відбулись.

Отже судом встановлено, що податкові зобовязання з податку на прибуток та ПДВ визначені позивачеві у звязку з неправомірністю формування витрат та податкового кредиту по податку на додану вартість за рахунок сум податку, сплачених контрагентам у складі ціни придбаних товарів та послуг. Оскільки, на думку податкового органу, товари фактично не поставлялися, а учасниками правочинів переслідувалась мета мінімізації податкових зобов'язань, тому формування витрат та податкового кредиту по ПДВ вчинено позивачем незаконно.

Згідно положення частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Для здійснення своєї господарської діяльності юридичні особи укладають договори, що за змістом є домовленістю, внаслідок якої виникають взаємні права і обов'язки. Укладення договорів купівлі-продажу, поставки товарів, надання послуг, в даному випадку, вже само по собі, є ознакою господарської діяльності.

Відповідно до частини 5 статті 203 Цивільного Кодексу України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) цієї вимоги є підставою недійсності правочину.

У той же час, Цивільний кодекс України статтею 215 визначає підстави для визнання правочину недійсним. Серед іншого, вказаною нормою передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину. Так, частиною 1 статті 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Статтею 228 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Крім того, поняття правочину, що порушує публічний порядок, розкрито у постанові Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними". Пункт 18 даної Постанови передбачає перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 Цивільного кодексу України: правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Таким чином, нікчемними є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або законне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами; правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права, тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

З аналізу наведених правових норм можна дійти висновку, що, відповідно до презумпції правомірності правочину, всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлена судом.

Відповідачем не надано суду доказів визнання правочинів, укладених між позивачем та його контрагнетами недійсними у судовому порядку, як і не обґрунтовано правової позиції, в чому саме полягає порушення публічного порядку сторонами у ході укладення та виконання спірних правочинів.

Як вбачається з Акта перевірки, на час проведення перевірки, а також станом на день розгляду справи відсутні будь-які докази наявності судових рішень, які б набрали законної сили, з приводу незаконних дій контрагентів позивача, повязаних із знищенням, пошкодженням майна, незаконним його заволодінням або повязаних із порушенням податкового законодавства.

Поряд із цим, з огляду на те, що відповідач стверджував про не реальність господарських операцій, здійснених позивачем та його контрагнетами, судом досліджено питання щодо реальності отримання позивачем товарів з метою подальшого використання у власній господарській діяльності та встановлено таке.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За даними матеріалів справи, одним із основних видів діяльності позивача є ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів, ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення, установлення та монтаж машин і устаткування, інші будівельно-монтажні роботи, неспеціалізована оптова торгівля, вантажний автомобільний транспорт.

У свою чергу, факт безпосереднього зв'язку витрат з господарською діяльністю платника податків може бути встановлено з урахуванням якісних характеристик наданих послуг, які б однозначно свідчили про призначення таких послуг для використання в господарській діяльності платника податків, відповідали б змісту цієї діяльності.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що придбані товари запасні частини до автокранів та супутнні матеріали були використані позивачем у власній господарській діяльності.

Як встановлено судом, факти поставки позивачеві товарів підтверджуються документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському і податковому обліку та в податковій звітності позивача; право на формування податкового кредиту по податку на додану вартість підтверджується податковими накладними.

Таким чином, враховуючи правочини, предметом яких є придбання товару, беручи до уваги наявність підтверджуючої документації щодо подальшого використання придбаних товарів у власній ТОВ "Транслем", ТОВ "В.Г.М.", ТОВ "Кінг Компані", ТОВ "Веларіс", ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс" підтверджуються необхідними документами, а зазначені вище товари були використані позивачем у власній господарській діяльності.

Також, судом встановлено, що на момент укладення правочинів та на день розгляду справи позивач є правоздатною особою і перебуває у якості зареєстрованої особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що підтверджується випискою з такого реєстру.

В Акті перевірки та запереченнях відповідача немає посилань на те, що установчі документи, свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ "Транслем", ТОВ "В.Г.М.", ТОВ "Кінг Компані", ТОВ "Веларіс", ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс" були скасовані чи визнані недійсними за рішенням суду на момент укладення чи виконання правочинів.

На підтвердження своєї позиції відповідачем не надано, як того вимагають положення чинного законодавства України, доказів, які б свідчили про те, що документи, виписані на виконання договорів, були сфальсифікованими.

Щодо доводів податкового органу про не підтвердження факту придбання товару постачальниками позивача у своїх постачальників, а також недостовірність даних, які вказані в ТТН, суд зазначає наступне.

Позивач придбав товари у своїх контрагенів протягом наступних періодів: у ТОВ "Транслем" у листопаді 2013 року - лютому 2014 року, ТОВ "В.Г.М." у квітні - жовтні 2013 року, ТОВ "Кінг Компані" у квітні-травні 2014 року, ТОВ "Веларіс" у серпні-жовтні 2014 року, ТОВ "Шивада" у листопаді 2015 року, ТОВ "Домус Альянс" у серпні 2015 року.

Податковий орган проаналізував господарську діяльність контрагентів позивача із придбання реалізованих товарів за такий період: з 01.01.2013р. по 28.02.2014р. TOB "Транслем", за період з 01.01.2013р. по 31.10.2013р. TOB "В.Г.М.", за період з 01.04.2014р. по 31.05.2014р. TOB "Кінг Компані", за період з 01.08.2014р. по 31.10.2014р. TOB "Веларіс", за період з 01.01.2015р. по 31.11.2015р. TOB "Шивада", за період з 01.01.2015р. по 31.08.2015р. TOB "Домус Альянс".

Разом із тим, суд критично ставиться до висновків податкового органу про неможливість придбання реалізованого товару постачальниками позивача у періоди, що передували тим, що були перевірені, оскільки поставлений товар запасні частини до портальних кранів, кранів та інших межанізмів, не є товаром, що швидко псується та може зберігатись протягом тривалого часу.

Також суд встановив, що усі договори поставки позивача, укладені із ТОВ "Транслем", ТОВ "В.Г.М.", ТОВ "Кінг Компані", ТОВ "Веларіс", ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс" містять положення про поставку товару продавцем на склад покупця. Тобто, ПрАТ "Южмормонтаж" не брало участі у переміщенні товарів від продавців до власного складу та не може нести відповідальність через можливі помилки, допущені під час оформлення ТТН.

За актом перевірки відповідач стверджує про порушення заповнення товарно-транспортних накладних як одну із підстав визнання угод такими, що реально не відбулись та не визнання податкового кредиту та витрат по операціям з придбання ТМЦ у ТОВ "Транслем", ТОВ "В.Г.М.", ТОВ "Кінг Компані", ТОВ "Веларіс", ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс". Проте, суд не приймає до уваги вказаний аргумент, як доказ не передачі продукції взагалі, оскільки вважає, що помилки у оформленні ТТН не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Суд зауважує, що первинні документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції.

Позивачем в ході перевірки надано відповідачу всі первинні документи, якими підтверджується виконання господарських операцій по спірним угодам, зокрема договори, податкові та видаткові накладні, які мають всі необхідні реквізити первинного документу бухгалтерського обліку, обов'язковість яких встановлена ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та звітність в Україні" та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку № 88 від 24.05.1995р. Суд вважає, що наявність порушень в заповненні ТТН не може бути підставою для невключення до складу витрат вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей та невключення до податкового кредиту сум ПДВ відповідно до господарських операцій, які відбулись. Правилами ведення податкового обліку не передбачено обов'язковості ведення і зберігання ТТН на перевезення вантажів автомобільним транспортом для підтвердження обставин щодо правомірності включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту по придбаним позивачем товарам. Наявність порушень в заповненні ТТН може свідчити лише про факт порушення правил перевезення автомобільним транспортом, що не пов'язане з дотриманням вимог податкового законодавства.

Порушення 09.11.2015 р. кримінального провадження за фактом скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України, врамках якого 17.05.2016 р. під час обшуку була вилучена печатка ТОВ "В.Г.М." також не приймається судом як доказ відсутності господарської операції позивача із цим контрагентом, оскільки сама господарська операція відбулась протягом квітня-жовтня 2013 року, тобто за два роки до порушення кримінального провадження та за три роки до проведення обшуку. Крім того, суду не надано жодних доказів причетності посадових осіб ТОВ "В.Г.М." до вчинення вказаного злочину: відсутні обвинувальні висновки, кримінальні справи, вироки щодо вказаних обставин.

Також, ГУ ДФС у Херсонській області отримано інформацію про те, що під час проведення обшуків в рамках кримінального провадження від 09.11.2015р. співробітниками ГУ ДФС у Житомирській області припинено незаконну діяльність "конвертаційного центру", по якому вилучено значну кількість печаток СГД - учасників, серед яких і печатка підприємства "В.Г.М.". Місцезнаходження службових осіб вказаних підприємств - невідоме. Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Житомирській області внесені відомості до ЄРДР за № 0000036 за фактом скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.205 Кримінального кодексу України.

Також суд відмічає непослідовність висновків податкового органу.

На ст. 22 та 24 Акта перевірки податковий орган прийшов до висновку, що первинні бухгалтерські документи складені за результатами господарських операцій позивача із ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс" за період серпень, листопад 2015 року не мають сили первинних документів.

Проте, незважаючи на даний висновок, на ст. 38 Акту перевірки зазначено про відсутність завищення або заниження витрат ПрАТ "Южмормонтаж" за період з 01.01.2015р. по 30.06.2016р. (тобто за період, коли у складі витрат відображені витрати по господарським операціям із ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс").

Разом із тим, визнаючи вказані витрати, податковий орган на ст. 36 Акту перевірки приходить до суперечливого висновку про безоплатне отримання позивачем товарів на суму, що відповідає витратам, сплаченим ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс".

Дані обставини податковий орган жодним чином не пояснив.

Відтак, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як субєкт владних повноважень, на якого покладено обовязок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів обґрунтованість висновків Акта перевірки щодо визначення зобовязань із податку на прибуток та ПДВ, суд дійшов висновку, що правочини, укладені позивачем з ТОВ "Транслем", ТОВ "В.Г.М.", ТОВ "Кінг Компані", ТОВ "Веларіс", ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс", відповідають нормам чинного законодавства України, фактичні обставини обєктивно засвідчують здійснення дослідженої судом господарської діяльності позивача із вказаними підприємствами, що підтверджуються первинними бухгалтерськими документами та податковими накладними, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

За таких обставин, суд задовольняє позов в частині скасування ППР від 16.11.2016 р. № НОМЕР_1 про збільшення позивачу суми грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств та № НОМЕР_2 про збільшення позивачу суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Щодо законності ППР від 16.11.2016 р. № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій на суму 510,0 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податків у вигляді заробітної плати, суд зазначає наступне.

На ст. 52 Акту перевірки зазначено, що вибірковою перевіркою дотримання встановленого порядку заповнення податкового розрахунку, достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей встановлено не вірне відображення відомостей про фізичних осіб. У податкових розрахунках ПрАТ "Южмормонтаж" не вірно відображено реєстраційний номер облікової картки платника податків: 1-4 квартали 2013 року (податковий номер НОМЕР_4, ознака доходу 101); 1-4 квартали 2014 року (податковий номер НОМЕР_4, ознака доходу 101); 1-2 квартали 2015 року (податковий номер НОМЕР_4, ознака доходу 101); 1 квартал 2015 року (податковий номер НОМЕР_5, ознака доходу 157). На порушення вимог пп."б" п. 176.2 ст.176 ПК України, Порядку заповнення та подання агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, ПрАТ "Южмормонтаж" відображено недостовірні відомості про фізичних осіб у Податкових розрахунках за 1-4 квартали 2013, 1-4 квартали 2014 року, 1-2 квартали 2015 року.

Як пояснив представник позивача у судовому засіданні податковий номер НОМЕР_4 відображений підприємством правильно, оскільки належав його працівнику ОСОБА_4, який помер 04.06.2015р.

На питання суду у чому заключається порушення позивачем вимог пп."б" п. 176.2 ст.176 ПК України, представники відповідача пояснити не могли, неможливо цього встановити і із тексту Акту перевірки та відповідей податкового органу на скарги позивача на акт перевірки та спірне ППР.

Відповідно до п. 2 ч. 4 Наказу Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 "Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами" у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення…

Враховуючи, що штрафна санкція податковим повідомленням-рішення може бути застосована до платника податків виключно за порушення ним певних норм податкового законодавства, а податковий орган не зміг пояснити у чому полягає порушення позивачем вимог пп."б" п. 176.2 ст.176 ПК України, яке стало причиною застосування штрафних санкцій, суд дійшов висновку про незаконність спірного ППР від 16.11.2016 р. № НОМЕР_3 та скасовує його повністю.

Щодо правомірності рішення від 12.01.2017 р. № 000011302 про застосування штрафних санкцій на суму 111,78 грн. за порушення абз. 9 ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", суд зазначає наступне.

На ст. 62 Акту перевірки зазначено, що перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з 1 січня 2015 року на суми додаткової бази нарахування єдиного внеску, встановлено, ПрАТ "Южмормонтаж" за січень 2015 року не визначено додаткову базу нарахування єдиного внеску, із суми заробітної плати, яка не перевищує розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який нараховується заробітна плата, у сумі 1451,03 грн., у результаті чого своєчасно не нараховано єдиного внеску у сумі 558,93 грн.

Сума своєчасно не нарахованого єдиного внеску 558,93 грн. платником самостійно донарахована та відображена в Звіті про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за лютий 2015 року.

Отже, на думку податкового органу, на порушення абз.9 ч.5 ст.8 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", із змінами та доповненнями, ПрАТ "Южмормонтаж" своєчасно не нараховано єдиного внеску за січень 2015 року у сумі 558,93 грн., що стало підставою для застосування штрафних санкцій та прийняття спірного ППР.

Позивач заперечив, зазначивши, що станом на 05.03.2015 р. Державною фіскальною службою України Роз'ясненнями від 05.03.15 р. повідомлено про невнесення змін до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та наведено приклад формування показників звіту. Таким чином позивач своєчасно нарахував ЄСВ за січень 2015 року, але не зміг з об'єктивних причин (відсутність програмного забезпечення з боку держави) відобразити дані у звіті за січень 2015р. У звіті ЄСВ за лютий 2015 року сума 558,93 грн. була відображена як донарахована за січень.

Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував даного факту.

За таких обставин, враховуючи розязнення ДФС України від 05 березня 2015 року "Приклад формування показників звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", де підтверджено, що станом на 05.03.2015р. не внесено відповідних змін до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013р. № 454, суд дійшов висновку про відсутність порушень ПрАТ "Южмормонтаж" щодо несвоєчасного відображення ЄСВ за січень 2015р. , оскільки це було зумовлено відсутністю програмного забезпечення та не залежало від позивача. Тому суд задовольняє позов у цій частині та скасовує ППР від 12.01.2017 р. № 000011302.

Частиною1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином суд повністю задовольняє вимоги позивача.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 70-72, 94, 159-163, 167, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомленнярішення від 16.11.2016 року № НОМЕР_1 про збільшення ПрАТ "Южмормонтаж" суми грошового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств у сумі 1277184,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомленнярішення від 16.11.2016 року № НОМЕР_2 про збільшення ПрАТ "Южмормонтаж" суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 1073644,14 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомленнярішення від 16.11.2016 року № НОМЕР_3 про застосування до ПрАТ "Южмормонтаж" штрафних (фінансових) санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у сумі 510,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 12.01.2017 року № 000011302 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 111,78 грн.

Стягнути на користь ПрАТ "Южмормонтаж" () судові витрати зі сплати судового збору в сумі 35271 (тридцять п'ять тисяч двісті сімдесят одна) грн. 75 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Херсонській області ().

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 12 квітня 2017 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 8.3.1.