Справа № 408/1055/17
Суддя: Булгакова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 408/1055/17
Провадження № 2-а/408/37/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«13» квітня 2017 року Біловодський районний суд Луганської області
в складі: головуючого-судді: Булгакової Г.В.
при секретарі: Гляненко М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Біловодська, Луганської області
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення посилаючись на наступне.
10 лютого 2017 року позивача викликали до Біловодського районного військового комісаріату та повідомили про необхідність стати на військовий облік, він з цим не погодився та повідомив, що 10 січня 2011 року його було виключено з військового обліку, як особу рядового складу за віком по досягненню сорока років, згідно з діючими на той час нормами ст. 28 ч. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992. Ті зміни у вказаному законі, що були запроваджені в 2014 році та якими змінено строк перебування у запасі військовозобов`язаних 2-го розряду до 60-річного віку, у відповідності до ст. 58 Конституції України не мають зворотної дії у часі, а відповідно ст. 210 КУпАП відповідальність за порушення законодавства про військовий обов`язок та військову службу передбачена військовозобов`язаними та призовниками, в той час як позивач не є військовозобов`язаною особою оскільки виключений з обліку. Незважаючи на пояснення позивача, відповідач 13 лютого 2017 року виніс постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. 00 коп., у зв`язку з тим, що позивач на думку відповідача порушив вимоги ч. 2 ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
А тому, він звернувся до суду з цим позовом в якому просить, суд скасувати постанову № 3 від 13.02.2017 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 210 КУпАП від 10.02.2017 та закрити провадження по адміністративній справі за відсутністю у його діях складу правопорушення.
Позивач - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, просить суд розглянути справу за його відсутності.
Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився надавши суду письмові заперечення проти позову. Просить справу розглянути за відсутність представника.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно ч. 3 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу /посадової особи/ про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган /вищестоящій посадовій особі/ або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 210 КУпАП від 10 лютого 2017 року зазначено, що ОСОБА_1 10 лютого 2017 року відмовився поновлюватися на обліку військовозобов`язаних Біловодського РВК, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» /а.с. 06/.
Відповідно до постанови №3 за справою про адміністративне правопорушення від від 13 лютого 2017 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. 00 коп. /а.с. 05/.
Відповідно до частини 2 статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (в редакції яка діяла 10.01.2011) Військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком:

1) перший розряд - до 35 років;

2) другий розряд:

рядовий склад - до 40 років;

сержантський і старшинський склад:

сержанти і старшини - до 45 років;

прапорщики і мічмани - до 50 років.
Та згідно частини 4 вказаного Закону граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві.

З копії військового білету НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 10 січня 2011 року виключений з військового обліку по досягненню граничного віку перебування в запасі /а.с. 07/.
Законом України Про внесення змін до статті 28 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"№1604-18 від 22.07.2014, зміненострок перебування у запасі військовозобов`язаних другого розряду до 60 років.

Згідно частини 1 статті 27 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» №2232-XII від 25.03.1992, зі змінами та доповненнями, у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в районних (міських) військових комісаріатах та відповідних органах інших військових формувань.
Ст. 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.
Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України в своєму Рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999 щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. В той час як військовий облік передбачає додаткові обов`язки і відповідальність.
А отже, суд критично ставиться до доводів відповідача щодо обов`язку позивача поновитися на військовому обліку військовозобов`язаних та проходити військово-лікарську комісію оскільки з аналізу наведених норм закону слідує, що особи, які виключені з військового обліку, в тому числі, в зв`язку з досягненням граничного віку, військовозобов`язаними не являються, а тому військовий комісаріат не має права ні примушувати їх до поновлення на обліку, ані проходження військово-лікарської комісії.
Таким чином, на сьогоднішній день, законодавчо не встановлено правової норми дозволяючої військовим комісаріатам примусово поновлювати на військовому обліку виключених з нього осіб.
Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, у тому числі: скасовує постанову і закриває справу.
Частиною 2 ст.70 КАС України передбачено, що сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження вимог або заперечень.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова, винесена відповідачем з порушенням вимог діючого законодавства України, а тому суд вважає за необхідне скасувати постанову №3 від від 13 лютого 2017 року, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача закрити.

На підставі ст.ст. 19, 22, 46, 58 Конституції України, 27, 28 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 11, 12, 70, 71, 94, 158, 160, 161 163, 167 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову за справою про адміністративне правопорушення № 3 від 13.02.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Біловодський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі, якщо особа, яка брала участь у справі, але не була присутня під час проголошення постанови, - з дня отримання копії постанови, з подачею копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя: Г.В. Булгакова