Справа № 485/67/17
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 р. Справа № 485/67/17

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Кішковська З.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Косцової І.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області на постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 31 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання протиправними дії та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління соціального захисту населення Снігурівської райдержадміністрації Миколаївської області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача в частині недоплати щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня у розмірі, встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2014- 2016 роки, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити 16899 грн. недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як інваліду ІІ групи, відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України» на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум. Також позивач просив зобов'язати відповідача у подальшому нараховувати та виплачувати йому як інваліду ІІ групи щорічну до 05 травня разову грошову допомогу у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком у відповідності до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 31 січня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області в частині проведення у 2014 році виплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня на підставі ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 16.04.2014 року за №102 "Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Зобовязано Управління соціального захисту населення Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області провести перерахунок розміру щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня на підставі ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком і провести відповідну виплату з урахуванням виплаченої суми.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі, Управління соціального захисту населення Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 31 січня 2017 року скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справ матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених п. 1,2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1, має статус інваліда війни ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії Є №131359 від 26 листопада 2013 року, та має право на пільги, встановлені законодавством України, зокрема, право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 05 травня як інваліду війни ІІ групи, передбаченої Законом №3551-ХІІ.

У період 2014-2016 років позивачу була виплачена разова грошова допомога до 05 травня в 2014 році у розмірі 2250грн., в 2015 році - 2475грн., в 2016 році - 2600грн.

01 листопада 2016 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Снігурівської райдержадміністрації із заявою щодо доплати коштів щорічної разової грошової допомоги до 05 травня.

Листом від 10 листопада 2016 року відповідачем було відмовлено у здійсненні доплати з розясненням про проведення виплат у розмірах, які визначалися постановами Кабінету Міністрів України від 16.04.2014 року за №102, від 31.03.2015 року №147 та від 02.03.2016 року за №141 "Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем неправомірно застосовано до виплати разової грошової допомоги позивачу до 05 травня положення постанови Кабінету Міністрів України, замість положень правового акту, що має вищу юридичну дію, а саме Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у звязку з чим зобовязав відповідача здійснити перерахунок та відповідні виплати починаючи з 2014 року.

Однак, на думку колегії суддів, при задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за 2014-2015 роки судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, зокрема положення ст.ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 названого Кодексу адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що за захистом порушеного у 2014-2015 роках Управлінням праці та соціального захисту населення права позивач звернувся у січні 2017 року та вимагає здійснення перерахунку допомоги за 2014-2016 роки.

Враховуючи наведені положення КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 за 2014 2015 роки підлягають залишенню без розгляду, у звязку з пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Щодо задоволення судом першої інстанції позовних вимог за 2016 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з ч.1 ст. 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Законом України від 28.12.2014 року N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", який набув чинності 01.01.2015 року, розділ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 року N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленої ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Частиною 2 ст.8 КАС України та ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При вирішенні справи апеляційний суд керується положеннями вказаного Закону № 79-VIII, оскільки такий прийнятий законодавчим органом акт є обов'язковим до виконання, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (Заяви №29458/04 та №29465/04) вказав: "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (п.23 рішення).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Європейський суд з прав людини, в ухвалі "Великода проти України" від 03.06.2014 р., зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України вирішував питання про те, чи має право держава змінювати порядок і розміри існуючих соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України та чи є обов'язковими для застосування судами України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України з питань соціального захисту громадян, видані на виконання вимог Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

У рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зроблено висновок про те, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

З метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 02 березня 2016 року № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Вказаною Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141, встановлено, що грошова допомога до 05 травня, передбачена Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та про жертви нацистських переслідувань" інвалідам ІI групи виплачується в розмірі 2 600 грн.

Враховуючи викладене, колегія судів дійшла висновку, що розмір нарахованої та виплаченої позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік в розмірі 2600 грн. відповідає вимогам законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин.

Щодо посилань суду на застосування у спірних правовідносинах постанови Верховного суду України від 10.02.2016 року, колегія суддів вважає їх помилковими, оскільки у правовому висновку Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року, сформульованому у справі № 21-6508а15, зазначено, що для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2014 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2014 року № 102 «Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», а Закон № 3551-XII, оскільки пункт 6-7 Прикінцевих положень Закону України від 16 січня 2014 року № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» набув чинності лише з серпня 2014 року і у період з 1 січня по серпень 2014 року Кабінету Міністрів України не було надано право змінювати розміри вказаних виплат.

Тобто, Верховним Судом України у зазначеному рішенні надавалась правова оцінка обставинам справи та проаналізовано законодавство, які мали місце та діяли у 2014 році, тобто в інший період, а відтак, висновки, зроблені вищою судовою інстанцією в іншій справі, не можуть бути застосовані при вирішенні спору в межах справи, що розглядається.

Суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, не врахував наведених норм права, в зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

З огляду на наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи та прийняв постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим постановлене судове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Справу в суді першої інстанції було розглянуто в порядку скороченого провадження, згідно ст. 183-2 КАС України. Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 202, 203, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області задовольнити.

Постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 31 січня 2017 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині здійснення перерахунку та виплати щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня за 2014-2015 роки - залишити без розгляду.

В іншій частині прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання протиправними дії та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: