Справа № 353/898/16-а
Суддя: Луковкіна У. Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 353/898/16-а
Провадження № 2-а/353/7/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

з участю секретаря: Мороз М.І.

представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника відповідача - Тлумацького об'єднаного управління ПФУ в Івано-Франківській області - Юзвака С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тлумацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними і протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Тлумацького об'єднаного управління ПФУ в Івано-Франківській області (далі - Тлумацьке ОУ ПФУ), вимоги якого 13.04.2017 року уточнив її представник ОСОБА_2 Зокрема, просила визнати недійсними та протиправними розпорядження управління ПФУ в Городенківському районі № 142866 від 14.02.2013 року і № 142866 від 21.02.2013 року про призначення пенсії ОСОБА_1; зобов'язати Тлумацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області згідно поданого клопотання від 27.03.2017 року здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 в період з квітня 1997 року по березень 1999 року включно з усуненням допущених помилок і на її основі нарахувати пенсію; зобов'язати Тлумацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю за весь період протягом 30 днів. Також просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона 15.06.2016 року подала заяву до Тлумацького ОУ ПФУ з проханням надати їй письмову інформацію щодо причин зменшення її пенсії у лютому та березні 2013 року, а також причин продовження виплати їй пенсії у зменшеному розмірі. 14.07.2016 року вона отримала від Тлумацького ОУ ПФУ неогрунтовану відповідь. Також зазначала, що протягом тривалого терміну зверталась з заявами про виплату їй пенсії у меншому, ніж на її думку належить, розмірі, однак перерахунок їй так і не був проведений. Більш того, їй повідомили, що знайшли у нарахуванні її пенсії помилку десятирічної давнини.

Також у заяві про уточнення позовних вимог від 11.04.2017 року, представник позивачки ОСОБА_2 зазначив, що УПФУ в Городенківському районі своїм розпорядженням № 142866 від 16.01.2013 року призначило ОСОБА_1 пенсію в розмірі 3335,29 грн., а розпорядженням № 142866 від 14.02.2013 року спочатку протиправно і безпідставно зменшило розмір пенсії до 1752,18 грн. та розпорядженням № 142866 зменшило розмір пенсії до 1655,31 грн. Працівники УПФУ вважали, що вони виявили помилку в розрахунку її заробітної плати за період з квітня 1997 року по березень 1999 року, яка виражалась в тому, що вона обчислена без врахування офіційного курсу гривні до курсу російського рубля. Вважає, що при обчисленні заробітної плати ОСОБА_1 працівники УПФУ допустили дві помилки, які вплинули на розмір пенсії. Зокрема, було проведено протиправну і незаконну деномінацію її заробітної плати в 1000 разів за період з квітня 1997 року по грудень 1997 року включно, в той час як деномінація російського рубля проводилась з 01.01.1998 року згідно Указу Президента Росії від 04.08.1997 року. Крім цього, при перерахунку її заробітної плати УПФУ неправильно застосувало курс гривні по відношенню до російського рубля за період з квітня 1997 року по березень 1999 року включно. Зокрема було застосовано курс: 10 російських рублів = 1,7792 грн., що суперечить вимогам ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. Вважає, що заробітну плату ОСОБА_1 слід було перерахувати помісячно згідно курсу НБУ, а не за курсом банку «Україна», за період з квітня 1997 року по березень 1999 року, а не використовувати один й той самий курс валют станом на 01.12.1999 року. Крім того, вважає, що УПФУ не правильно трактується ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, а саме текст статті слід читати: «розмір заробітку (доходу) визначається з офіційно встановленого курсу до моменту призначення пенсії», а не «на момент призначення пенсії».

22.11.2016 року від Тлумацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до суду надійшло заперечення на позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що відділом соціального захисту населення Хасинського району Магаданської області 03.09.1999 року ОСОБА_1 призначено пенсію. З 01.12.1999 року УПСЗН Городенківської РДА призначило ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням страхового стажу 26 років 07 місяців та із заробітної плати за період роботи з 01.04.1997 року по 31.03.1999 року. З 01.01.2004 року у зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачці проведено перерахунок пенсії, при якому вперше було визначено коефіцієнт заробітної плати - 5,12233, осучаснена заробітна плата - 1569,74 грн. У січні 2013 року управлінням Фонду було виявлено, що при взятті на облік пенсійної справи з Російської Федерації з 01.12.1999 року, заробітну плату за період роботи з 01.04.1997 року по 31.03.1999 року спеціалістами УПСЗН Городенківської РДА було обчислено без врахування офіційного курсу гривні до російського рубля, а при передачі пенсійних справ у 2002 році до управління Фонду даний факт не був виявлений. Розпорядженням управління Фонду від 21.03.2013 року пенсійну справу з 01.02.2013 року приведено до норм чинного законодавства із застосуванням курсу російського рубля до української гривні, про що ОСОБА_1 письмово повідомлялась листом від 01.02.2013 року. У зв'язка із цим розмір пенсії ОСОБА_1 зменшився і сума зайво сплаченої пенсії за період з 01.12.1999 року по 28.02.2013 року склала 91034,66 грн. Вважає, що посадові особи управління Фонду в районі діяли виключно в межах, визначених законом, повноважень.ю в т.ч. у відповідності до ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

29.03.2017 року в судовому засіданні представником відповідача подано доповнення на заперечення на позов, в якому детально описано призначення та перерахування пенсії ОСОБА_1, складові пенсійних виплат та причини перерахунків пенсії позивачки.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.04.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Тлумацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними і протиправними дій та зобов'язання вчинити дії за період з 01.02.2013 року по 23.04.2016 року включно залишені без розгляду.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача - Тлумацького обєднаного управління ПФУ в Івано-Франківській області - Юзвак С.С. проти задоволення адміністративного позову заперечив, просив в його задоволенні відмовити з підстав зазначених у письмових запереченнях.

ОСОБА_4, яка працює начальником Городенківського відділу з питань призначення, перерахування та виплати пенсій Тлумацького ОУ ПФУ, повідомила, що працівниками пенсійного фонду була виявлена помилка при визначенні розміру пенсій ОСОБА_1, а саме було встановлено, що заробітна плата позивачки, з якої обраховується пенсія, не була перерахована з врахуванням курсу російського рубля до української гривні. Тому після виявлення помилки пенсія позивачки була перерахована та її розмір зменшився.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 03.09.1999 року Відділом соціального захисту населення Хасинського району Магаданської області ОСОБА_1 (позивачка) призначено пенсію за віком відповідно до ст. 14 Закону Російської Федерації «Про державні пенсії в Російській Федерації» на підставі Рішення Хасинського ВСЗН Магаданської області від 17.09.1999 року. При цьому, з зазаначеного рішення вбачається, що при призначенні пенсії ОСОБА_1 Хасинським ВСЗН Магаданської області заробітна плата за період з 01.04.1997 по 01.12.1997 року деномінована самостійно (а.с. 113-117).

У зв'язку зі зміною ОСОБА_1 місця проживання з 01.12.1999 року УСЗН Городенківської РДА призначило їй пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» в сумі 74,70 грн. з урахуванням страхового стажу 26 років 07 місяців та 01 день із застосуванням заробітної плати за період роботи з 01.04.1997 року по 31.03.1999 року. При цьому при призначенні пенсії ОСОБА_1 її заробітна плата також була деномінована (а.с. 36), а розмір заробітної плати, з якого обчислювалась пенсії позивачки, визначався в т.ч. за довідкою ФДУП «Аеропорт Магадан» № 227 від 17.12.1999 року про заробітну плату ОСОБА_1 за період з квітня 1997 року по березень 1999 року включно. Також зазначена довідка містить інформацію про те, що з 01.01.1998 року заробітна плата ОСОБА_1 відображена з врахуванням деномінації (а.с. 112). Пізніше розмір пенсії позивачки неодноразово перераховувався (а.с. 37-38).

16.01.2013 року розпорядженням № 142866 Управлінням ПФУ в Городенківському районі було здійснено черговий перерахунок пенсії ОСОБА_1, згідно якого розмір її пенсії з 01.01.2013 року становив 3335,29 грн. (а.с. 70). Однак, після проведеної УПФУ в Городенківському районі в січні 2013 року перевірки, працівниками відповідача було виявлено помилки в нарахуванні пенсії позивачки, а саме встановлено, що під час взяття на облік пенсійної справи ОСОБА_1 Управлінням праці та соціального захисту населення Городенківської РДА при визначенні розміру заробітної плати, з якої обчислюється розмір пенсії, не враховано офіційно встановленого курсу української гривні до російського рубля. В зв'язку з цим на підставі Розпорядження № 142866 від 14.02.2013 року УПФУ в Городенківському районі було проведено відповідний перерахунок та визначено розмір пенсії позивачки (до виплати, з урахуванням всіх складових) в розмірі 1752,18 грн., тобто пенсія стала меншою, ніж отримала позивачка в січні 2013 року (а.с. 71), про що листом від 01.02.2013 року було повідомлено позивачку (а.с. 72). Згідно інформації НБУ офіційний курс російського рубля до української гривні станом на 01.12.1999 року становив: 10 російських рублів = 1,7792 гривні (а.с. 120-121). Оскільки в лютому 2013 року змінився розмір основної пенсії, в зв'язку з цим змінились і доплати до пенсії позивачки за осучаснення заробітної плати, тому УПФУ в Городенківському районі на підставі Розпорядження № 142866 від 21.02.2013 року було проведено відповідний перерахунок та визначено розмір пенсії позивачки (до виплати, з врахуванням всіх складових) - 1655,31 грн., тобто пенсія стала ще меншою, ніж отримала позивачка в січні 2013 року та лютому 2013 року (а.с. 74). 07.03.2013 року Управління ПФУ в Городенківському районі листом від 07.03.2013 року повідомило ОСОБА_1 про зменшений розмір її пенсії станом на 01.03.2013 року та про те, що неврахування офіційного курсу гривні до курсу російського рубля при обчисленні пенсії призвело до переплати пенсії на суму 91034,66 грн. за період з 01.12.1999 року по 28.02.2013 року (а.с. 75). У метою стягнення переплаченої пенсії Управління ПФУ в Городенківському районі зверталось до суду: спочатку в порядку адміністративного судочинства (а.с. 81-87), а потім в цивільному порядку. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 24.06.2015 року, яке набуло законної сили 15.09.2015 року, в задоволенні цивільного позову УПФУ в Городнківському районі було відмовлено (а.с. 88-90).

З моменту зменшення розміру пенсії позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 неодноразово звертались до УПФУ в Городенківському районі, Тлумацького об'єднаного управління ПФУ в Івано-Франківській області, Міністерства соціальної політики України, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області з заявами надання інформації стосовно причин зменшення розміру її пенсії, на що останні повідомляли, що пенсію розраховано правильно (а.с. 16, 17). Дані обставини також встановлені в судовому засіданні та визнані сторонами по справі, що у відповідності до ст. 74 КАС України, не підлягають доказуванню.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача та зі зменшенням розміру призначеної пенсії позивачка звернулась до суду.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, до компетенції адміністративних судів віднесена перевірка, чи вчинені дії суб'єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Угодою про гарантії прав громадян держав - учасниць співдружності незалежних держав в галузі пенсійного законодавства від 13 березня 1992 року (далі - Угода) передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць Угоди здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (стаття 1 Угоди), а обчислення пенсії здійснюються із заробітної плати за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У випадку, коли у державах - учасницях Угоди введено національну валюту, то розмір заробітної плати визначається, виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії (ст. 6 Угоди).

Судом не береться до уваги твердження представника позивачки та надана ним копія перекладу ст. 6 вищезазначеної Угоди, зробленого перекладачем ОСОБА_5, оскільки зазначений переклад не є офіційним, будь-які документи, які свідчать про повноваження вказаного перекладача щодо можливості здійснення офіційних перекладів, стороною позивача суду не подані. Вказана Угода в оригіналі складена російською мовою, яка є доступною суду для розуміння змісту цього нормативного документу. Крім того, всі існуючі нормативні бази, які містять текст цієї Угоди на українській мові, однозначно розміщують статтю 6 Угоди в редакції, викладеній судом в даній постанові.

Також надуманими є твердження представника відповідача щодо необхідності перерахунку заробітної плати позивачки щомісячно за відповідним курсом, оскільки ст. 6 Угоди не містить таких вимог. Цією статтею чітко визначено, що розмір заробітної плати визначається, виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії. Отже, визначення розміру заробітної плати позивачки, виходячи з офіційно встановленого курсу рубля до гривні, мало проводитись станом на день призначення пенсії позивачки в Україні, тобто станом 01.12.1999 року.

Представником позивачки стверджувалось, що перерахунок пенсії позивачки було проведено за комерційним курсом банку «Україна», а не за офіційним курсом НБУ.

Однак, під час судового розгляду справи судом було встановлено, що при проведенні перерахунку пенсії позивачки, відповідачем було застосовано саме офіційний курс валют станом на 01.12.1999 року, інформація про який міститься в довідці Городенківського відділення Івано-Франківської дирекції банку «Україна» № 113 від 11.02.2000 р., який становив: 1,7792 грн. за 10 російських рублів (а.с. 50). Про те, що відповідачем був застосований курс валют визначений НБУ, свідчить також інформація з офіційного сайту НБУ (а.с. 69 зворот, 120-121). При цьому курс валют станом на 01.12.1999 року зазначений як в довідці Городенківського відділення Івано-Франківської дирекції банку «Україна», так і на сайті НБУ, є ідентичним.

Щодо деномінації заробітної плати позивачки за період з квітня 1997 року по березень 1999 року, з якої обчислювалась пенсія, слід зазначити наступне.

Переведення рублів у гривні було проведено в Україні з січня 1992 року відповідно до Указу Президента України від 07.11.1992 року №549/92 "Про реформу грошової системи України та " починаючи з 23-ї години 12 листопада 1992 року припинено функціонування рубля в грошовому обігу на території України. Встановлено, що єдиним законним засобом платежу на території України стає український карбованець, представником якого в готівковому обігу виступає купон Національного банку України. Відповідно до вказаного Указу постановою Кабінету Міністрів України та Національного банку України від 08.11.1992 року № 610-2 "Про реформу грошової системи України" установлено, що грошові знаки (банкноти та казначейські білети і монети) в рублях використовуються в Україні як засіб платежу в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України і Національного Банку України від 28 грудня 1991 р. N 378 "Про заходи у зв'язку з введенням в обіг купонів багаторазового використання", лише до 23 години 12 листопада 1992 року. Після 23 години 12 листопада 1992 р. усі платежі в Україні провадяться лише в українських карбованцях (у готівковому обігу - в купонах Національного Банку України та монетою в копійках), за винятком випадків, коли дозволяється використання вільно конвертованої валюти.

Відповідно до Указу Президента Російської Федерації від 04.08.1997 року № 822 "Про зміну національної вартості російських грошових знаків та маштабу цін" з 01.01.1998 року у Російській Федерації змінена номінальна вартість російських грошових знаків у співвідношенні 1000 : 1 (лист Національного Банку України від 11.12.1997 року №13-110/2489). У випадку коли заробітна плата не деномінована(як у позивачки за період - квітня по грудень 1997 року) перевід здійснюється шляхом ділення суми заробітної плати за конкретний місяць в рублях на 10 000 (1 000 (деномінація) х 10 (визначення курсу рубля) і множення на курс. У випадку, коли заробітна плата вказана з врахуванням деномінації, перевід здійснюється шляхом множення суми заробітної плати за конкретний місяць в рублях на курс та ділення на 10.

При цьому у довідці ФДУП «Аеропорт Магадан» № 227 від 17.12.1999 року про заробітну плату ОСОБА_1 за період з квітня 1997 року по березень 1999 року включно зазначено, що заробітна плата з урахуванням деномінації рубля вказана лише з 01.01.1998 року, що сторонами не оспорюється.

За таких обставин дії відповідача щодо розрахунку величини заробітної плати Позивачки за період з за період з квітня 1997 року по березень 1999 року з урахуванням деномінації рубля є правомірними та такими, що узгоджуються з частиною 2 статті 19 Конституції України, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Посилання позивачки на те, що за спірний період при переведенні у гривню заробітна плата має бути врахована саме у тому розмірі, у якому зазначена у наданій ФДУП «Аеропорт Магадан» довідці, тобто, без деномінації рубля та заміни обігових рублів на нові у співвідношенні 1000 рублів у грошах старого зразка на 1 рубель в нових грошах, є безпідставними та такими, що не узгоджуються з вищевказаними правовими нормами, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

З врахуванням вищенаведеного, судові витрати по справі слід покласти на рахунок позивачки.

На підставі вищевикладеного, керуючись Указом Президента України від 07.11.1992 року №549/92 "Про реформу грошової системи України", постановою Кабінету Міністрів України та Національного банку України від 08.11.1992 року №610-2 "Про реформу грошової системи України", постановою Кабінету Міністрів України і Національного Банку України від 28 грудня 1991 р. N 378 ( 378-91-п ) "Про заходи у зв'язку з введенням в обіг купонів багаторазового використання", Указом Президента Російської Федерації від 04.08.1997 року №822 "Про зміну національної вартості російських грошових знаків та маштабу цін", ст.ст. 2, 6, 8, 11, 71, 94, 158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Тлумацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними і протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Судові витрати по справі покласти на рахунок позивачки.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду, через Тлумацький районний суд, протягом десяти днів з дня отримання її копії. Постанова набирає законної сили в порядку встановленому ст. 254 КАС України.

Головуюча У.Ю. Луковкіна