Справа № 408/7283/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Соболєв Є.О.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2017 року справа №408/7283/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на постанову Біловодського районного суду Луганської області від 13 лютого 2017 року у справі № 408/7283/16-а за позовом ОСОБА_1 до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 12 жовтня 2016 року звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області, в якому просила визнати незаконною відмову відповідача від 24 червня 2016 року у призначенні позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника та зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області призначити пенсію по втраті годувальника з моменту виникнення цього права, розрахунок якої здійснити з урахуванням виплаченої Станично-Луганським міжрайонним управлінням водного господарства (на підставі рішення Біловодського районного суду Луганської області від 20 травня 2016 року) заборгованості із заробітної плати чоловіка позивача ОСОБА_2 за роботу у зоні відчуження за період з 23 січня 1988 року по 22 квітня 1988 року під час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 3-4).

Постановою Біловодського районного суду Луганської області від 13 лютого 2017 року у справі № 408/7283/16-а адміністративний позов задоволено.

Визнано незаконною відмову управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області від 24 червня 2016 року у призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області, починаючи з 05 травня 2016 року, призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника, розрахунок якої здійснити з урахуванням виплаченої Станично-Луганським міжрайонним управлінням водного господарства (на підставі рішення Біловодського районного суду Луганської області від 20 травня 2016 року) заборгованості із заробітної плати чоловіка позивача ОСОБА_2 за роботу у зоні відчуження за період з 23 січня 1988 року по 22 квітня 1988 року під час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що довідка про заробітну плату за роботу в зоні відчуження від 23.05.2016 року № 157, видана Станично-Луганським міжрайонним управлінням водного господарства на виконання рішення суду про стягнення заборгованості, здійснення перерахунку заробітної плати та розрахунок до неї містять порушення та не відповідають рішенню суду, а саме: сумарна кратність (з урахуванням збереженої заробітної плати) не повинна перевищувати 4; невірно обчислено та безпідставно збільшено оплату за роботу в зоні відчуження; невірно проведено оплату збереженого середньомісячного заробітку, а саме лютий 1988 року - 29 днів, березень 1988 року - 31 день, квітень 1988 року - 22 дні, тоді як померлий годувальник працював в зоні відчуження: лютий 1988 року - 19 днів, березень 1988 року - 30 днів, квітень 1988 року - 9 днів. Щодо донарахованої премії 400 крб. відповідно до пп. 3 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 в довідці про заробітну плату, то за рішенням суду про зобов`язання провести перерахунок премія відсутня.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а постанову суду такою, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є вдовою ОСОБА_2 , який з 23 січня 1988 року по 22 квітня 1988 року проходяв спеціальні збори у складі військової частини НОМЕР_1 , брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, внаслідок чого отримав граничну дозу опромінювання, що стало 02 травня 1999 року наслідком його смерті.

На час знаходження у зоні відчуження померлий чоловік позивача перебував у трудових відносинах з Станично-Луганським міжрайонним управлінням водного господарства.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 20 травня 2016 року, яке набрало законної сили 31 травня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Станично-Луганського міжрайонного управління водного господарства про поновлення строку для звернення з позовом, про перерахунок та стягнення заробітної плати, позовні вимоги позивача були задоволені в повному обсязі, в тому числі, зобов`язано Станично-Луганське МУВГ здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_2 за час роботи з 23 січня 1988 року по 22 квітня 1988 року по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з приведенням у відповідність з Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної ради СРСР і ВЦСПС від 07.05.1986 р. № 524-156, постановою Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних спілок № 665-195 від 05.06.1986 р. та п. 4 Постанови Ради Міністрів УРСР та Української Ради професійних спілок № 207-7 від 10.06.1986 р з видачею довідки про перерахунок заробітної плати, а також стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 нараховану суму заробітної плати за час роботи ОСОБА_2 з 23.01.1988 року по 22.04.1988 року по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі 5 копійок ( а.с. 5-7).

На виконання цього судового рішення позивачу Станично-Луганським МУВГ видана довідка про заробітну плату її чоловіка від 23 травня 2016 року № 157 за період виконання обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ( а.с. 16).

З цією довідкою, а також іншими документами 5 травня 2016 року позивач звернулась до відповідача для переходу на пенсію по втраті годувальника.

Повідомленням № 1427/02-23 від 24 червня 2016 року про відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника з урахуванням довідки про заробітну плату від 23.05.2016 року № 157, виданої Станично-Луганським міжрайонним управлінням водного господарства за рішенням Біловодського районного суду від 20.05.2016 року від 24 червня 2016 року № 1427/02-23 позивачу відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника, оскільки довідка від 23.05.2016 року № 157 та розрахунок до неї не відповідає рішенню Біловодського районного суду від 20.05.2016 року, а саме: сумарна кратність (з урахуванням збереженої заробітної плати) не повинна перевищувати 4; невірно обчислено та безпідставно збільшено оплату за роботу в зоні відчуження; невірно проведено оплату збереженого середньомісячного заробітку, а саме лютий 1988-29 днів, березень 1988-31 день, квітень 1988-22 дні, тоді як померлий годувальник працював в зоні відчуження: лютий 1988-19 днів, березень 1988-30 днів, квітень 1988-9 днів. Щодо донарахованої премії 400 крб. відповідно до пп. 3 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофрадн від 10.06.1986 року № 207-7 в довідці про заробітну плату, то за рішенням суду про зобов`язання провести перерахунок премія відсутня (а.с. 13-15).

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

За унормуванням ст. 57 Закону № 796 порядок обчислення середньомісячного заробітку для призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначеної відповідно до статті 54 цього Закону, визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Суд першої інстанції виходив з того, що з мотивувальної частини рішення Біловодського районного суду Луганської області від 20 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Станично-Луганського міжрайонного управління водного господарства про поновлення строку для звернення з позовом, про перерахунок та стягнення заробітної плати, яким Станично-Луганське МУВГ було зобов`язано здійснити перерахунок заробітної плати чоловіка позивача за період його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, судом визнано правильним розрахунок заробітної плати від 08 травня 2012 року № 157. А зазначений розрахунок повністю відповідає розрахунку заробітної плати ОСОБА_2 від 23 травня 2016 року, на підставі якого була видана довідка про заробітну плату чоловіка позивача у період його участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС від 23 травня 2016 року № 157.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 20 травня 2016 року набрало законної сили 31 травня 2016 року.

Розрахунок від 08.05.2012 року є ідентичним розрахунку заробітної плати ОСОБА_2 від 23 травня 2016 року, на підставі якого була видана довідка про заробітну плату чоловіка позивача у період його участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС від 23 травня 2016 року № 157.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Апелянт зазначає, що довідка про заробітну плату ОСОБА_2 за роботу в зоні відчуження від 23.05.2016 року № 157 на виконання рішення суду про стягнення заборгованості, здійснення перерахунку заробітної плати та розрахунок до неї не відповідають рішенню суду від 20.05.2016 року. Однак, в матеріалах справи відсутні докази оскарження відповідачем рішення Біловодського районного суду Луганської області від 20 травня 2016 року. Підприємство довідку про заробітну плату не відзивало.

Відповідно ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії по втраті годувальника, у зв`язку з невідповідністю довідки про заробітну плату від 23.05.2017 року № 157 та розрахунку до неї, є неправомірними та вимога позивача щодо визнання незаконною відмови у призначенні позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника є обґрунтованою.

З пенсійного посвідчення позивача видно, що остання з 2010 року отримує пенсію за віком.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Із повідомлення відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії від 24 червня 2016 року № 1427/02-23 вбачається, що позивач із особистою заявою про призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника звернулась до відповідача 05 травня 2016 року.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу у зв`язку з втратою годувальника з дня подання відповідної заяви, а саме з 05 травня 2016 року.

Згідно п. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст. ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 206, 211, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області - залишити без задоволення.

Постанову Біловодського районного суду Луганської області від 13 лютого 2017 року у справі № 408/7283/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко