Справа № 752/959/15-а
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року м. Київ К/800/19096/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Цвіркуна Ю.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2016 року

у справі №752/959/15-а

за позовом ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1.)

до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві)

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 22.12.2014 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2016 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 22.12.2014 року № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 16543,33 грн. за основним платежем. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з висновками судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, рішення суду апеляційної інстанції в повному обсязі та прийняття нового, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, за результатами якої складено акт від 10.12.2014 року №28/26-50-17-01-.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164, пп. 174.2.2 п. 174.2, п. 174.3, п. 174.6 ст. 174, п. 177.11 ст. 177, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України у зв'язку з неподанням податкової декларації про майновий стан та доходи за 2011 рік, а також недекларуванням доходу, отриманого внаслідок прийняття спадщини від рідної сестри, в сумі 330866,64 грн. та, як насідок, ненарахуванням і несплатою до бюджету податку на доходи фізичних осіб у розмірі 16543,33 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.12.2014 року №, згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 20849,16 грн., у тому числі 16543,33 грн. за основним платежем та 4305,83 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду, цілком правильно та обґрунтовано виходив з наступного.

Згідно з пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платником податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

За правилами пп. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Порядок оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину коштів, майна, майнових чи немайнових прав, врегульовано ст. 174 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 174.1 цієї статті об'єктом спадщини платника податку є, зокрема, об'єкт нерухомості.

При цьому пп. 174.2.2 п. 174.2 ст. 174 Податкового кодексу України передбачено, що вартість будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення, оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу, тобто 5 відсотків.

Згідно з пп. 14.1.263 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України членами сім'ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, чоловік або дружина, діти, у тому числі усиновлені. Інші члени сім'ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення.

Як з'ясовано судами при вирішенні спору, позивачем у четвертому кварталі 2011 року отримано дохід у сумі 330866,64 грн. внаслідок прийняття спадщини від рідної сестри, а саме: земельної ділянки вартістю 270949,98 грн. та частини будинку вартістю 59916,66 грн.

Відповідно до п. 174.3 ст. 174 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину.

Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, включається спадкоємцями до складу загального річного доходу платника податку і зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов'язані сплатити податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини та спадкоємців, які отримали у спадщину об'єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб.

За правилами п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Таким чином, ОСОБА_1, отримавши дохід у вигляді спадщини від рідної сестри в 2011 році, повинна була подати до контролюючого органу декларацію про майновий стан і доходи та сплатити податок з одержаних доходів за ставкою, встановленою п. 167.2. ст. 167 Податкового кодексу України, що становить 16543,33 грн.

В той же час, судовими інстанціями встановлено, що сума податку з доходів фізичних осіб, що підлягала перерахуванню до бюджету в розглядуваній ситуації, сплачена позивачем у повному обсязі, що підтверджується долученими ОСОБА_1 до матеріалів справи копіями квитанцій від 05.09.2012 року №230, від 23.02.2015 року №1351, від 17.03.2015 року №1965.

Отже, оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо часткового задоволення позовних вимог та визнання протиправним й скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині збільшення ОСОБА_1 суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 16543,33 грн. за основним платежем.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків судових інстанцій.

За наведених обставин, судами попередніх інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення судових інстанцій особами, які беруть участь у справі, не оскаржуються, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам судів у рамках даного касаційного провадження.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2016 року в частині задоволення позовних вимог - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ Ю.І. Цвіркун