Справа № 326/290/17
Суддя: Чапланова О. М.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія Справа № 326/290/17
Провадження № 2-а/326/19/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого-судді Чапланової О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.02.2017 року відносно нього інспектором УПП м. Запоріжжя ДПП лейтенантом ОСОБА_2 була винесена постанова серії АР № 577958 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 510 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови він, 24.02.2017 року, керуючи транспортним засобом «Део Леганза» д/н НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Соборній, 44, Олександрівського району м. Запоріжжя, здійснив зупинку транспортного засобу на смузі для руху маршрутних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11, чим порушив вимоги п.17.1 ПДР.

Вважає оскаржувану постанову та накладення на нього адміністративного стягнення незаконними та необґрунтованими, оскільки порушено порядок накладення адміністративних стягнень, відсутній склад правопорушення та були допущені порушення його прав, виходячи з наступного.

Дійсно 24.02.2017 року, близько 14-50 год. він, керуючи належним йому на праві власності автомобілем НОМЕР_2, рухався по вул. Соборній в м. Запоріжжі. Разом із ним в автомобілі знаходились його дівчина та дитина.

В районні будинку № 44 зазначеної вулиці з невідомих йому причин автомобіль почав глухнути, він не мав можливості його завести, тому для уникнення аварійної ситуації на дорозі та для нормальної можливості руху транспорту на даній частині дороги, ним вчинено вимушену зупинку на боковій частині дороги, щоб не заважати руху транспорту.

Коли машина остаточно зупинилася, він включив аварійну світлову сигналізацію та намагався завести автомобіль, щоб продовжити рух. В той момент, коли автомобіль завівся і він намагався порушити з місця, підїхали працівники УПП м. Запоріжжя ДПП та зажадали, щоб він вийшов із автомобіля. Після чого, не беручи до уваги його пояснення щодо вимушеної зупинки, інспектор Курлікова Д.І. повідомила, що відносно нього застосовано адміністративне стягнення та вручила постанову.

У його діях, які кваліфікуються за ч. 3 ст. 122 КУпАП, відсутній склад правопорушення, адже відсутня субєктивна сторона вищевказаного складу адміністративного правопорушення. Винних дій він не вчиняв, оскільки це була вимушена зупинка.

Крім цього, згідно постанови ним нібито порушено п. 17.1 ПДР, хоча при винесенні даної постанови інспектор УПП не врахувала інших положень ПДР, а саме п.15.14, де вказується про можливість вимушеної зупинки, що не є порушенням ПДР, а саме: у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а з неможливості це зробити діяти згідно з вимогами п.п. 9.9-9.11 цих правил.

У його випадку було здійснено вимушено зупинку, вжито всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, і це не слід розцінювати, як порушення ПДР та кваліфікувати діяння як адміністративне правопорушення.

Інспектором протокол не складався та ним не підписувався.

Просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №577958 від 24.02.2017 року за ч. 3 ст. 122 КУпАП, винесену відносно нього. Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, справу розглянути за його відсутності.

Відповідач, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про причини неявки до суду не повідомила, заперечень проти позову на час розгляду справи не надала.

Технічну фіксацію процесу суд не застосовує та за ухвалою суду проводить розгляд справи в порядку письмового провадження відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

24 лютого 2017 року постановою інспектора Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта ОСОБА_2 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с.10).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 5 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною першою, другою і третьою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із ч. 2, 4, 5 та ч. 6 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Частина 1 статті 283 КУпАП, в редакції, чинній на час складання постанови про адміністративне правопорушення, що оскаржується, містить положення про те, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка підлягає оскарженню (ст. 289 КУпАП).

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 283 КУпАП, в редакції, чинній на час складання постанови про адміністративне правопорушення, що оскаржується, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною пятою ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено, що 24 лютого 2017 року інспектором Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенантом ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 577958, за якою остання встановила, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Daewoo Leganza», номерний знак НОМЕР_1, 24.02.2017 року о 14 год. 50 хв. у м. Запоріжжі, Олександрівський район, пр. Соборний, 44, здійснив зупинку на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11, чим порушив вимоги правил п. 17.1 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с.10).

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 17.1 ПДР, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Дорожнім знаком 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів», позначається смуга призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів. Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він встановлений. Дія знака, що встановлений праворуч від дороги, поширюється на праву смугу руху.

Відповідно до вимог ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 24 лютого 2017 року постановою інспектора Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта ОСОБА_2 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Постановлено застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Як вказує позивач у позові, зупинка на вказаній смузі мала місце через те, що його автомобіль почав глухнути та він не мав можливості його завести, тому для уникнення аварійної ситуації на дорозі та для нормальної можливості руху транспорту на даній частині дороги, ним було вчинено вимушену зупинку на боковій частині дороги, щоб не заважати руху транспорту. Коли машина остаточно зупинилася, він включив аварійну світлову сигналізацію та намагався завести автомобіль, щоб продовжити рух. Тобто позивач діяв у стані крайньої необхідності. Відповідачем на час розгляду даної справи ці доводи позивача спростовані належними та допустимими доказами не були, обовязок, визначений ч. 2 ст. 71 КАС України щодо доведення правомірності свого рішення, не виконаний, з огляду на що суд вважає за можливе покласти в основу постанови обставини, вказані позивачем у позові.

Крім цього, як вбачається зі спірної постанови, у ній не надана оцінка доводам позивача щодо вимушеної зупинки, не зазначено доказів на їх спростування, з огляду на що постанова не може бути визнана судом обґрунтованою.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Інші доводи позивача в обґрунтування позову не мають юридичного значення для прийняття судом рішення, оскільки фактично зводяться до не погодження із діями відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

За наведених обставин, суд вважає недоведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

З урахуванням викладеного, необхідно визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 577958 від 24.02.2017 року, складену інспектором Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенантом ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Вирішуючи позовні вимоги щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, суд виходить з того, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

За наведених обставин, позовні вимоги у цієї частині не підлягають задоволенню.

Керуючись: ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 7, ст. 17, ч. 3 ст. 122, ст.ст. 222, 258, 283, 287, ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та ст.ст. 2, 3, 9, 11, 14, 69, 71, ч. 6 ст. 128, 160 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 577958 від 24.02.2017 року, складену інспектором Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова підлягає оскарженню за правилами, встановленими ст.ст.185-187 КАС України.

Суддя: підпис ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя О.М. Чапланова

06.04.2017