Справа № 802/4059/15-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 квітня 2017 р. Справа № 802/4059/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріїни,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: не з'явився

представника третьої особи 1: ОСОБА_2

представника третьої особи 2: не зявився

представника третьої особи 3: не зявився

представника третьої особи 4: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: приватного підприємства "Агропромислова фірма "Іззія"

до: Могилів-Подільської районної державної адміністрації в особі відділу з питань державної реєстрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: "Продовольча компанія "Поділля", ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

про: визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви приватного підприємства "Агропромислова фірма "Іззія" (далі позивач, «ПП «Агропромислова фірма «Іззія») до Могилів-Подільської районної державної адміністрації в особі відділу з питань державної реєстрації (далі відповідач, відділ з питань державної реєстрації Могилів-Подільської РДА), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ПАТ "Продовольча компанія "Поділля" (далі третя особа 1), ОСОБА_3 (далі третя особа 2), ОСОБА_4 (далі третя особа 3), ОСОБА_5 (далі третя особа 4) про визнання протиправними та скасування рішень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ПП «Агропромислова фірма «Іззія» користується земельними ділянками, що розташовані на території Торканівської сільської ради, Тростянецького району, а саме: загальною площею 1,5062 га кадастровий № :01:003:0157; загальною площею 2.5671 га кадастровий № :01:003:0084; загальною площею 1.7711 га кадастровий № :01:003:0186 на підставі договорів оренди від 30 жовтня 2005 року, від 28 жовтня 2005 року та від 30 жовтня 2005 року. Як вбачається з вищезазначених договорів оренди, їхня державна реєстрація проводилась 13.06.07 року Вінницькою регіональною філією центру ДЗК.

Разом з тим, позивачу стало відомо, що на земельні ділянки на які укладено договори оренди між ПП «Агропромислова фірма «Іззія» та власниками земельних ділянок, укладені договори оренди цих же земельних ділянок, які були зареєстровані за ПАТ «Продовольча компанія «Поділля» державним реєстратором Реєстраційної служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції Вінницької області. Вважає рішення відповідача протиправними, оскільки право оренди спірних земельних ділянок вже було зареєстроване і на час проведення оскаржуваних реєстраційних дій договори оренди від 30 жовтня 2005 року, від 28 жовтня 2005 року та від 30 жовтня 2005 року укладені між власниками земельних ділянок та ПП «Агропромислова фірма «Іззія» були чинними.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав та в межах заявлених позовних вимог.

Представники відповідача в судове засідання не зявився, однак належним чином був повідомлений про місце, час та дату розгляду судового засідання. Однак в матеріалах справи міститься заперечення, у яких відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відділ з питань державної реєстрації Могилів-Подільської РДА не вчиняв жодних реєстраційних дій та не є правонаступником Реєстраційної служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції Вінницької області.

Представник третьої особи 1 заперечує заявлені позивачем вимоги та вважає, що оскаржуване рішення відповідача є правомірним та прийняте на підставі визначених законом документів.

Треті особи 2, 3, 4, не зявилися в судове засідання, хоча про місце, час та дату судового розгляду були належним чином повідомлені, що підтверджується матеріалами справи. Своєї позиції щодо заявленного позову не висловили.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити повністю, з огляду на наступне.

Між ОСОБА_6 та ПП «Агропромислова фірма «Іззія» було укладено договір оренди землі від 30 жовтня 2005 року, який зареєстрований 13.06.2007 року у Вінницькій регіональній філії Центру ДЗК запис №96, строком на 15 років (а.с. 23-24, том 1).

Згодом, згідно відомостей з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 11.11.2015 року встановлено, що земельна ділянка кадастровий №:01:003:0157 належить ОСОБА_5, оскільки відповідна земельна ділянка була отримана в порядку спадкування.

Проте, виходячи з матеріалів справи, між ОСОБА_5 та ПАТ "Продовольча компанія "Поділля" було укладено договір оренди землі від 11.09.2014 року та відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером:1019055 від 26.06.2015 року було проведено державну реєстрацію (а. с.28-29).

Вищевказану інформаційну довідку позивачем було отримано 11.11.2015 року.

Між ОСОБА_4 та ПП «Агропромислова фірма «Іззія» було укладено договір оренди землі від 28 жовтня 2005 року, який зареєстрований 13.06.2007 року у Вінницькій регіональній філії Центру ДЗК запис №44, строком на 15 років (а.с. 30-31, том 1).

Згодом, згідно відомостей з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 11.11.2015 року встановлено, що земельна ділянка кадастровий №:01:003:0084 належить ОСОБА_4.

Проте, виходячи з матеріалів справи, між ОСОБА_4 та ПАТ "Продовольча компанія "Поділля" було укладено договір оренди землі від 15.09.14 року (а.с.95, том 1).

Вищевказану інформаційну довідку позивачем було отримано 11.11.2015 року.

Між ОСОБА_3 та ПП «Агропромислова фірма «Іззія» було укладено договір оренди землі від 30 жовтня 2005 року, який зареєстрований 13.06.2007 року у Вінницькій регіональній філії Центру ДЗК запис №19.

Згодом, згідно відомостей з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 11.11.2015 року встановлено, що земельна ділянка кадастровий №:01:003:0186 належить ОСОБА_3.

Проте, виходячи з матеріалів справи, між ОСОБА_3 та ПАТ "Продовольча компанія "Поділля" було укладено договір оренди землі від 15.09.14 року (а.с. 110-112, том 2).

Вищевказану інформаційну довідку позивачем було отримано 11.11.2015 року.

Інформацією про укладені договори між власника земельних ділянок та ПАТ "Продовольча компанія "Поділля", позивач не володів до моменту отримання вищевказаних довідок. Лише після їх отримання позивач дізнався про порушення своїх прав.

Визначаючись, щодо заявлених позовних вимог суд виходив з наступного.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час вчинення відповідачем оскаржуваних дій регулювалися Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", Законом України "Про Державний земельний кадастр", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

В силу вимог приписів ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Статтею 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Як роз'яснила Державна реєстраційна служба України у своєму листі № 2951/05-15-13 від 06.08.2013 року "Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними набувачами", з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Разом із тим, в порушення вимог чинного законодавства реєстратор при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі, укладені від 11.09.14 року, 15.09.14 року та 15.09.14 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ПАТ "Продовольча компанія "Поділля", належним чином не перевірив, чи вже зареєстроване право оренди на дану земельну ділянку, внаслідок чого неправомірно здійснив повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї самої земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуація, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди в них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

При цьому суд наголошує на тому, що реєстрація договорів оренди землі за новим орендарем можлива лише після реєстрації угод про розірвання договорів оренди землі з попереднім орендарем.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що реєстрацію права оренди земельних ділянок за договорами від 11.09.14 року, 15.09.14 року та 15.09.14 року між ПАТ "Продовольча компанія "Поділля" та ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідачем проведено без дотримання вимог чинного законодавства, внаслідок чого істотно порушено законні права та інтереси позивача як правомірного орендаря землі.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача і третіх осіб, оцінивши досліджені у ході судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним і скасування рішень державного реєстратора Реєстраційної служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції Вінницької області від 26.06.2015 року за індексним №22403170 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, від 01.07.2015 року за індексним № №22503774 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, від 19.08.2015 року за індексним № 23795846 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відтак, адміністративний позов «ПП «Агропромислова фірма «Іззія» належить задовольнити повністю.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції Вінницької області індексний №22403170 від 26.06.2015 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, що розташована на території Торканівської сільської ради, Тростянецького району, загальною площею 1,5062 га кадастровий № :01:003:0157.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції Вінницької області індексний №22503774 від 01.07.2015 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, що розташована на території Торканівської сільської ради, Тростянецького району, загальною площею 2.5671 га кадастровий № :01:003:0084.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції Вінницької області індексний №23795846 від 19.08.2015 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, що розташована на території Торканівської сільської ради, Тростянецького району, загальною площею 1.7711 га кадастровий № :01:003:0186.

Стягнути на користь приватного підприємства "Агропромислова фірма "Іззія" судові витрати в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні) грн. (судовий збір, що був сплачений згідно квитанцій від 2 грудня 2015 року №№№QS26683661, QS26683654, QS26683649) за рахунок бюджетних асигнувань Могилів-Подільської районної державної адміністрації в особі відділу з питань державної реєстрації.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна