Справа № 826/3257/16
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3257/16 Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук А.Б. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

13 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Межевича М.В.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року, ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни щодо не внесення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Акціонерному товаристві «Банк «Фінанси Кредит» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором - заявою №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті від 16 червня 2014, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_2 на підставі Договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявську Олену Степанівну надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом в Акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором - заявою №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті від 16 червня 2014, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_2 на підставі Договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до загального реєстру вкладників для здійснення виплат за рахунок коштів за вкладами в Акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором - заявою №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті від 16 червня 2014, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_2 на підставі Договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно яких, на її думку, їй має бути виплачена гарантована сума відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зазначила, що відповідачем-2 в порушення вимог чинного законодавства, не включено позивачів до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що порушує її майнові права.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 червня 2016 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову з мотивів неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 16 червня 2014 p. між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір - заяву №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті.

На виконання умов договору, ОСОБА_5 було внесено вклад у банк у розмірі 34 576,00 доларів CШA.

04 лютого 2015 року між ОСОБА_2 (Новий кредитор) та ОСОБА_5 (первісний кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги.

Відповідно до п. п. 1.1. та 1.2. Первісний кредитор передає Новому кредиторові, а Новий кредитор приймає право вимоги до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором - заявою №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті від 16 червня 2014 p., укладеним між первісним кредитором та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит».

За цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання зобов'язань за основним договором щодо повернення частини вкладу у розмірі 6 915,20 (шість тисяч дев'ятсот п'ятнадцять доларів США 20 центів, що на момент укладення даного договору за курсом НБУ становить 115 691,30 (сто п'ятнадцять тисяч шістсот дев'яносто один) гривень 30 коп. та процентів, нарахованих на всю суму вкладу за основним договором у відповідності до умов основного договору.

Згідно п.2.2 договору про відступлення права вимоги від 04.02.2015 року, первісний кредитор зобов'язаний сповістити боржника про відступлення права вимоги за цим договором у порядку, передбаченому законодавством.

ОСОБА_5 було повідомлено ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» шляхом направлення повідомлення про відступлення права вимоги від 04.02.2015 року, до якого додавалась копія договору про відступлення прав вимоги від 04.02.2015 р.

27 лютого 2015 року позивач звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогою про повернення частини вкладу (депозит), внесеного на підставі Договору - заяви №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті від 16 червня 2014 р у розмірі б 915,20 (шість тисяч дев'ятсот п'ятнадцять) доларів разом із нарахованими відсотками, право вимоги за яким перейшло до нього за договором про відступлення прав вимоги від 04 лютого 2015 року, шляхом видачі даних грошових коштів через касу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

17.09.2015 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено Національним банком України (далі - НБ України) до категорії неплатоспроможних, про що видано постанову Правління НБ України від 17.09.2015 №612.

На підставі згаданої постанови Правління НБ України від 17.09.2015 №612 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб цього ж дня прийнято рішення №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасовому адміністратору банку». Згідно цього рішення виконавчої дирекції Фонду у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду Чернявську О.С. та делеговано останній всі повноваження тимчасового адміністратора банку, строком на три місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015 включно.

Згодом відповідно до постанови НБ України від 17.12.2015 №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 №230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Публікація відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відбулася 23.12.2015 в газеті «Голос Україна» № 242 (6246), про що також було зазначено на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (www.fg.gov.ua).

15 січня 2016 року позивачем була подана кредиторська вимога на ім'я уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку AT «Банк «Фінанси Кредит» Чернявської Олени Степанівни, якою Позивач просила включити її до реєстру акцептованих вимог, щодо виплати гарантованої суми відшкодування.

Як зазначає позивач в позовній заяві, станом на дату звернення до суду з даним позовом, а ні гарантованої суми відшкодування, а ні відповіді на свої заяви Позивач не отримала.

За таких обставин позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів звертає увагу на наступне.

16.06.2014 року між ОСОБА_5 та АТ «Банк «Фінанси Кредит» було укладено договір - заяву №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті.

Постановою Правління НБУ №512 від 17.09.2015 року АТ ««Банк «Фінанси Кредит» (надалі по тексту «Банк») віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №171 від 17.09.2015 року розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на три місяці з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року.

Постановою Правління НБУ №898 від 17.12.2015 року банківську ліцензію відкликано та банк вирішено ліквідувати.

Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №230 від 18.12.2015р. розпочато процедуру ліквідації банку з 18.12.2015 року по 17.12.2017 року.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

З ОСОБА_2 договір банківського вкладу(депозиту), банківського рахунку не укладено, позивач не є власником іменного депозитного сертифікату.

Відповідно до зазначеного колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не є вкладником банку, у зв'язку з чим підстави для внесення позивача, який не є вкладником до переліку вкладників відсутні.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За визначенням статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Частина перша статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлює, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що у ОСОБА_2 відсутнє право на отримання за його вкладом коштів у сумі, яка є більшою розміру граничного гарантованого відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Правовий аналіз зазначених вище норм, дає змогу дійти висновку, що вирішальною умовою для включення особи до переліку вкладників, є наявність у такої особи вкладу в банку.

Пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено зміст понять «вклад» та «вкладник».

Вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошт.

Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

На підставі вище зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що у позивача відсутній укладений з банком договір банківського вкладу (рахунку) та, як наслідок, відсутні кошти на відповідному рахунку, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що відповідач-2 цілком правомірно не включив позивача до переліку вкладників, внаслідок відсутності розрахункової суми відшкодування та відсутності договірних взаємовідносин безпосередньо між позивачем і банком.

Колегія суддів звертає увагу також на те, що лише вкладнику належить виключно право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно відомостей, що містяться у розпорядженні Банка вкладник ОСОБА_5 отримав гарантовану суму у повному обсязі.

Стає зрозумілим, що вкладник ОСОБА_5 не відступав своє право вимоги щодо відшкодування коштів, а використав своє право самостійно.

Враховуючи відсутність у вкладника ОСОБА_5 права на відшкодування коштів у сумі, яка перевищує граничний розмір, зазначене право до ОСОБА_2 не перейшло і не могло перейти на підставі договору про відступлення права вимоги.

Законодавством не передбачено випадки збільшення обсягу прав на підставі договору про відступлення права вимоги.

Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на те, що на момент укладання відступлення права вимоги у первісного кредитора ще не виникло право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, оскільки таке право виникає лише після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином, до ОСОБА_2 не переходило право первісного кредитора на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру.

На підставі вище зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що підстави для включення ОСОБА_2 до переліку вкладників відсутні.

Також, колегія суддів звертає увагу на положення ст. 517 ЦК України, якими визначено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

В матеріалах справи відсутні докази передачі Банку доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні (ксерокопія договору не є доказом), а тому Банк має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові.

Щодо дій Уповноваженої особи ФГВФО Чернявської О.С. під час виконання свої обов'язків, колегія суддів зазначає наступне.

Так, дії Уповноваженої особи ФГВФО Чернявської О.С. є правомірними, оскільки відповідають вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , Положенню «Про порядок здійснення виплат коштів за вкладами», затвердженому Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №14 від 09.08.2012р. та «Правилам формування та ведення баз даних про вкладників», затверджених Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №3 від 09.07.2012 р.

Вимоги щодо формування Банками бази даних про вкладників, накопичення та збереження банками інформації про вкладників, підстави внесення змін, а також порядок ведення Фондом узагальненої бази даних про вкладників передбачено «Правилами формування та ведення баз даних про вкладників», затвердженими Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №3 від 09.07.2012 р.

Відповідно до п.1, 2 Глави II «Правил формування та ведення баз даних про вкладників», затверджених Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №3 від 09.07.2012р., База даних складається з інформації про вкладників, яка введена до цієї бази відповідно до укладених з банком договорів банківського вкладу та банківського рахунку.

Дані про вкладника мають бути введені до бази даних в день укладення з вкладником договору та відкриття відповідного рахунку.

У базі даних зазначаються такі дані про вкладника: прізвище, ім'я та по батькові (за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія і номер паспорта (або іншого документа, що посвідчує особу), дата видачі та орган, що його видав; місце проживання або місцеперебування фізичної особи, дату укладення договору; дату закінчення строку дії договору; номер договору з вкладником; номер рахунку, на якому обліковується вклад.

Вказаними Правилами та іншими нормативно-правовими актами не передбачено порядок та підстави внесення до переліку вкладників будь-яких нових кредиторів за Договорами про відступлення права вимоги.

Крім того, завірену належним чином копію паспорту нового кредитора до Банку подано не було, а також особу нового кредитора не ідентифіковано працівником банку у відповідності до вимог Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», із заявою про включення до реєстру вкладників, відкриття рахунку та укладання договору вкладу (рахунку) позивач не звертався, завірену належним чином копію договору про відступлення права вимоги - не надавав, оригінал договору для огляду не пред'являв.

Щодо посилання позивача на те, що відповідно до п.6 розділу III Положення «Про порядок здійснення виплат коштів за вкладами», затвердженому Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №14 від 09.08.2012, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення/збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування, зміни особи вкладника, змін реквізитів вкладника, змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників, колегія суддів зазначає наступне.

Так, зазначеними нормативно-правовими актами передбачено лише одну підставу для внесення зміни особи вкладника.

Такою підставою є правонаступництво на підставі свідоцтва про право на спадщину, що не тягне за собою збільшення суми гарантованого відшкодування.

Підстави для внесення змін на підставі договору відступлення права вимоги до переліку вкладників відсутні, враховуючи наступне: вказаними нормативно-правовими актами не передбачено зміну особи вкладника на підставі (поданої ксерокопії) договору про відступлення права вимоги; позивач не є вкладником Банку у розумінні положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з позивачем не укладено договору банківського вкладу/рахунку, із заявами про укладання договору позивач не звертався; до позивача не перейшло право право первісного вкладника на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру; підстави для збільшення суми граничного розміру гарантованого відшкодування відсутні; докази переходу прав до банку не подано; всупереч вимог ч.4 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в банку (в Фонді та у Уповноваженої особи) відсутня підтверджена інформація про позивача, яка б забезпечувала його ідентифікацію відповідно до законодавства; особу позивача банком не ідентифіковано, підтверджені паспортні дані відсутні; дії уповноваженої особи є правовірними, оскільки відповідають ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким не передбачено порядок виплати гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду на підставі договорів відступлення права вимоги.

Щодо посилання позивача на норми Цивільного кодексу України, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до п.8 Перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

На підставі вище викладеного колегія суддів приходить о висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни щодо не внесення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Акціонерному товаристві «Банк «Фінанси Кредит» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є необґрунтованими.

Щодо зобов'язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявську Олену Степанівну надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника та зобов'язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до загального реєстру вкладників для здійснення виплат за рахунок коштів за вкладами в Акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до вище зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в вище зазначеній частині задоволенню не підлягають, адже, як встановлено вище, правові підстави для включення позивача до переліку вкладників відсутні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 червня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 13 квітня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Межевич М.В.