Справа № 821/451/17
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/451/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Яцемирського С.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про виплату середнього заробітку за дні вимушеного прогулу з 15.03.2016 р. по день прийняття рішення суду,

встановив:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі по тексту - відповідач або Новокаховська ОДПІ) про виплату середнього заробітку за дні вимушеного прогулу з 15.03.2016 р. по день прийняття рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем ОСОБА_1 було повторно незаконно звільнено із займаної посади. При звільненні за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України не дотримано порядку вивільнення працівників, а саме: не запропоновано вакантних посад та не переведено на іншу роботу, а також не враховано її переважне право на залишення на роботі. Крім того, на думку позивача, відповідач незаконно відмовив їй у наданні днів відпочинку згідно поданих заяв.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року, яку залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду позов задоволено частково. Постановою Вищого адміністративного суду України від 07 березня 2017 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2016 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2016 року скасовано в частині оплати вимушеного прогулу, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позивач при розгляді справи зазначила, що при обрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу судами першої та апеляційної інстанцій не враховано, що постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році" від 6 квітня 2016 року № 292 були підвищені посадові оклади державних службовців, внаслідок чого занижено суму середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на її користь.

В судовому засіданні позивач просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році".

Відповідач надав до суду заперечення, які обґрунтовано тим, що з 1 травня 2016 року змінено саму структуру оплати праці державних службовців, а не лише підвищено посадовий оклад, тому необхідно застосовувати абз. 8 п. 2 Порядку, відповідно до якого, у разі коли зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівників органів державної влади та органів місцевого самоврядування відбулася у період, протягом якого за працівником зберігається середня заробітна плата, а також коли заробітна плата у розрахунковому періоді не зберігається, обчислення середньої заробітної плати провадиться з урахуванням виплат, передбачених працівникові згідно з умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадових окладів.

Відповідач вважає, що різниця між сплаченим середній заробітком та з урахуванням підвищення складає 444,52 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечення підтримав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, оцінивши наявні докази у їх сукупності, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: наказом від 14.03.2016 р. № 33-о позивача звільнено з посади начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб 14.03.2016 р. на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Вказане звільнення позивач вважала неправомірним та у зв'язку з вказаним звернулася до суду з позовними вимогами про визнання неправомірними дії відповідача щодо ненадання невикористаної частини основної щорічної відпустки в кількості 13 календарних днів за період роботи з 01.08.2014 р. по 31.07.2015 р. та основної щорічної і додаткової відпустки в кількості 35 календарних днів за період роботи з 01.08.2015 р. по 31.07.2016 р. згідно поданих заяв; скасування наказу про звільнення від 14.03.2016 р. № 33-о; поновити на посаді начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області з 15.03.2016 р.; виплатити середній заробіток за дні вимушеного прогулу з 15.03.2016 р. по день прийняття рішення суду; зобов'язати відповідача надати частину невикористаної основної щорічної відпустки в кількості 13 календарних днів за період роботи з 01.08.2014 р. по 31.07.2015 р., основну щорічну відпустку в кількості 20 календарних днів та додаткову оплачувану відпустку державного службовця в кількості 15 календарних днів за період роботи з 01.08.2015 р. по 31.07.2016 р.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року у справі № 821/500/16 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано наказ Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від 14.03.2016р. №33-о "Про звільнення". Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Управління доходів і зборів фізичних осіб Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області з 15.03.2016р. Стягнуто з Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області на користь ОСОБА_1 (іден. код НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.03.2016р. по 11.05.2016р. у сумі 5 226 грн. з відрахуванням обов'язкових платежів. Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення позивача на посаді з 15.03.2016р. та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за 1 місяць у розмірі 1876. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2016 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду залишено без змін.

Постановою Вищого адміністративного суду України по адміністративній справі № 821/500/16 від 07 березня 2017 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2016 року змінено, скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Визнано протиправними дії Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області щодо ненадання ОСОБА_1 невикористаної щорічної основної відпустки тривалістю 13 календарних днів за період роботи з 1 серпня 2014 року по 31 липня 2015 року, щорічної основної відпустки тривалістю 20 календарних днів та додаткової оплачуваної відпустки державного службовця тривалістю 15 календарних днів за період роботи з 1 серпня 2015 року по 31 липня 2016 року.

Зобов'язано Новокаховську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Херсонській області надати ОСОБА_1 невикористану щорічну основну відпустку тривалістю 13 календарних днів за період роботи з 1 серпня 2014 року по 31 липня 2015 року, щорічну основну відпустку тривалістю 20 календарних днів та додаткову оплачувану відпустку державного службовця тривалістю 15 календарних днів за період роботи з 1 серпня 2015 року по 31 липня 2016 року.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2016 року скасовано в частині оплати вимушеного прогулу, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2016 року залишено без змін.

Зважаючи на вказане суд зазначає, що положеннями ч.ч.2, 7 ст.235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.256 КАС України негайному виконанню підлягають постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, а також про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у межах суми стягнення за один місяць.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" встановлено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

У відповідності до абз.3 п.2 Порядку № 100 збереження заробітної плати "у всіх інших випадках", до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Таким чином, суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 січня 2014 року (справа № 21-395а13).

Відповідно до п.8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду № 821/500/16 від 11 травня 2016 року на користь ОСОБА_1 стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.03.2016р. по 11.05.2016р. у сумі 5226 грн. з відрахуванням обов'язкових платежів.

Вказану суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу обчислено на підставі довідки про доходи ОСОБА_1 від 22.04.2016 р. № 1606/10/21-02-05-050.

Відповідно до вказаної довідки Херсонським окружним адміністративним судом у справі № 821/500/17 встановлено, що у розрахунковому періоді позивачем відпрацьовано 14 днів, а тому середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 1876,01 грн./14 р.д. = 134 грн. Період вимушеного прогулу з 15.03.2016 р. по 11.05.2016 р. складає 39 робочих днів. Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача, становить 134 грн. х 39 р.д. = 5226 грн. з відрахуванням обов'язкових платежів.

При цьому, суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році" від 6 квітня 2016 року № 292 (далі - постанова № 292) з 1 травня 2016 року встановлено нові умови оплати праці працюючих державних службовців, затверджено схему посадових окладів підвищеного розміру та розмір надбавок до посадових окладів за ранги державних службовців.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 10 Порядку № 100, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток.

Відповідно до розрахунку середньоденного заробітку, відкорегованого на коефіцієнт підвищення посадового окладу ОСОБА_1 встановлено, що розмір посадового окладу за посадою начальника управління відповідно до штатного розпису Новокаховської ОДПІ згідно з наказом ДФС від 24.05.2016 №465 "Про умови оплати праці працівників ДФС та її територіальних органів" та додатку №3 до наказу ДФС від 24.05.2016 №465 (у редакції наказу ДФС від 07.06.2016 №496) з 01.05.2016 року підвищений та становить 3446 ( три тисячі чотириста сорок шість) гривень.

До складу заробітної плати ОСОБА_1 з 01.05.2016 року також ввійшли наступні виплати:

- надбавка за спеціальне звання "Радник податкової та митної справи III рангу" становить 125 (сто двадцять п'ять ) гривень.;

- надбавка за вислугу років визначається відповідно до ст.46 Закону про державну службу і Порядку №229 3% від посадового окладу за кожний календарний рік стажу держслужби, але не більше 50%, і становить 3446 х 50% = 1723,00 грн.

Таким чином, заробітна плата за травень місяць начальника управління складає:

3446,0 (посадовий оклад) + 125,00 (надбавка за спеціальне звання) + 1723,0 (надбавка за вислугу років) = 5294,00 грн.

Кількість планових робочих днів у травні 2016 року склало 19 днів, заробіток за один робочий день становить: 5294,0 : 19 = 278,6315 грн.

Таким чином, судом встановлено, що з 1 травня 2016 року середньоденна заробітна плата позивача становить 278,6315 грн.

Отже, за 4 робочі дні вимушеного прогулу у травні сума, яка підлягає стягненню складає 278,63 х 4 = 1114,52 грн.

Відповідно до постанови Херсонського окружного адміністративного суду по справі № 821/500/16 від 11 травня 2016 року на користь позивача стягнено середній заробіток в сумі 5226 грн. за 39 робочих днів.

Судом встановлено, що за травень 2016 року на користь ОСОБА_1 вказаною постановою стягнено 536 грн.

Таким чином, сума, яку необхідно достягнути на користь позивача (відкориговану на коефіцієнт підвищення посадового окладу) становить 578 грн. 52 коп. (1114,52-536=578,52).

Допитаний в якості свідка головний державний інспектор відділу фінансування, бухгалтерського обліку та звітності Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області Соха О.В. підтвердила вірність сум нарахування.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суд зазначає, що частиною 1 статті 267 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Зазначеною нормою встановлено, що суд має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, але це не є обов'язком суду.

Суд зазначає, що не вбачає підстав для встановлення звіту про виконання судового рішення.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що в даному випадку позовні вимоги ОСОБА_1 до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про виплату середнього заробітку за дні вимушеного прогулу з 15.03.2016 р. по день прийняття рішення суду підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 17, 18, 19, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.03.2016 р. по 11.05.2016 р. у сумі 578 (п'ятсот сімдесят вісім) грн. 52 коп. з відрахуванням обов'язкових платежів.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення у розмірі 578 (п'ятсот сімдесят вісім) грн. 52 коп. з відрахуванням обов'язкових платежів.

В задоволенні вимоги про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 18 квітня 2017 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 12.3