Справа № 810/2355/16
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/2355/16

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року 810/2355/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом комунального підприємства Білоцерківська міська лікарня №1 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, третя особа: Управління Державної казначейської служби у м. Біла Церква Київської області про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення винесені протиправно, ніби-то, у зв'язку з несвоєчасною сплатою позивачем єдиного внеску за період листопад-грудень 2013 р., вересень та грудень 2014 р., грудень 2015 р.

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у його задоволенні просив відмовити, посилаючись на те, що позивачем несвоєчасно було сплачено єдиний внесок за названий період. Зазначив, що суми недоїмки відображені в картці особового рахунку позивача і ці суми є узгодженими (т. 1 а.с. 182-183).

Представники сторін подали до суду письмові заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

6 березня 1995 р. позивач зареєстрований як юридична особа, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та фізичних осіб (т. 1 а.с. 52).

Діяльність позивача врегульовано статутом (у новій редакції), затвердженим рішенням Білоцерківської міської ради 5 скликання 25 жовтня 2007 р. № 534.

Згідно п.п. 1.1 п. 1 статуту позивач є лікувально-профілактичним закладом комунальної сфери власності, а отже, є платником єдиного внеску (т. 1 а.с. 46-50).

У період з 26 лютого по 31 липня 2014 р. відповідачем було винесено 3 рішення про застосування штрафних санкцій. Зокрема:

У зв'язку з тим, що позивач вважає оскаржувані рішення такими, що винесені протиправно, ним було подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 р. № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) та Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 5 квітня 2011 року № 2346-III (далі – Закон № 2346-III), Інструкцією про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міндоходів України від 9 вересня 2013 р. №455 (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) (далі – Інструкція).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон №2464-VI.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до вимог абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 названого Закону платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

У силу положень абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пп. 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Як убачається з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно з вимогами п. 5 ст. 7 названого Закону єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 9 названого Закону сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Абзацом 1 ч. 5 ст. 9 Закону № 2464-VI визначено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв'язку (ч. 7 ст. 9 вказаного Закону).

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов’язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до ч.10 ст.9 Закону №2464-VI днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки Пенсійного фонду вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Як убачається з ч. 10 ст. 25 названого Закону, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно з вимогами п.2 ч.11 ст. 25 Закону № 2464-VI за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Підпунктом 2 п. 7.2 Інструкції передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 9.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних карток особових рахунків платників.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки окремо за кожний період, за який сплачується єдиний внесок, незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період.

Для платників, зазначених у підпунктах 1 та 2 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, таким періодом є календарний місяць.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, визначено №2346-III.

За змістом п.1.30 ст.1 Закону №2346 платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку або іншій установі - члену платіжної системи, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Пунктом 8.1 ст.8 Закону №2346-III передбачено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до вимог п.8.2 ст.8 зазначеного Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку. Банки та їх клієнти мають право обумовлювати в договорах інші, ніж встановлені в цьому пункті, строки переказу готівки.

Положенням п. 22.4 ст. 22 Закону №2346-III передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу для платника є завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

У свою чергу, як вбачається зі змісту п. 1.29 ст. 1 Закону №2346-III, проведення самого переказу грошей на підставі платіжного документа є обов'язковою функцією, яку має виконувати платіжна система, тобто банк.

За порушення строків, встановлених пп. 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом (п. 8.3 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

В силу п. 32.1 ст. 32 Закону №2346-III банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

З контексту наведених вище норм права слідує, що виконання платником обов'язку по перерахуванню в бюджет суми грошового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум грошових зобов'язань. Тобто платник податку, зборів або інших платежів, надавши банку платіжне доручення про сплату відповідних сум в межах операційного часу банку, вважається таким, що виконав свої податкові зобов'язання перед бюджетом в повному обсязі, при цьому, відповідальність за подальший переказ сум податкового зобов'язання несе банк.

Отже, з моменту прийняття банком зобов'язання з виконання доручення клієнта на переказ коштів, платник внесків не може нести відповідальності у вигляді штрафних санкцій за невчасну сплату внесків, за умови, що такий платних звернувся до банку у строк, встановлений для сплати цих внесків.

Такі висновки суду, зокрема, узгоджуються із приписами пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України, якою встановлено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Як убачається з розрахунку штрафної санкції до цього рішення, в ньому не зазначено нормативно-правовий акт, на підставі якого здійснено розрахунок та кількість днів у графах 1-7, за які нараховано пеню (а.с. 8).

Як убачається з розрахунку штрафної санкції до цього рішення, в ньому не зазначено нормативно-правовий акт, на підставі якого здійснено розрахунок (а.с. 18 на звороті).

Названі рішення були винесені у зв'язку з несвоєчасною сплатою позивачем єдиного внеску за листопад-грудень 2013 р., про що йдеться у додаткових поясненнях відповідача (т. 2 а.с. 35-36).

При вирішенні справи судом враховано, що позивачем було подано до відповідача звіти про нарахування єдиного внеску, зокрема:

- 20 грудня 2013 р. за листопад 2013 р., яким нараховано названий внесок, який підлягав сплаті у сумі 573 721 грн 69 коп. (т. 1 а.с. 92-97);

- 14 січня 2014 р. за грудень 2013 р., яким нараховано названий внесок, який підлягав сплаті у сумі 590 172 грн 81 коп. (т. 1 а.с. 92-94).

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платник податків зобов’язаний сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

- 6 грудня 2013 р. № 1639 на суму 24 000 грн 00 коп., проведено банком 10 грудня 2013 р. (т. 1 а.с. 99);

- 6 грудня 2013 р. № 1641 на суму 177 000 грн 00 коп., проведено банком 10 грудня 2013 р. (т. 1 а.с. 100);

- 13 грудня 2013 р. на суму 255 грн 09 коп., проведено банком 23 грудня 2013 р. (т. 1 а.с. 101);

- 13 грудня 2013 р. № 1665 на суму 2413 грн 15 коп., проведено банком 23 грудня 2013 р. (т. 1 а.с. 102);

- 13 грудня 2013 р. № 1666 на суму 14 058 грн 23 коп., проведено банком 23 грудня 2013 р. (т. 1 а.с. 103);

- 13 грудня 2013 р. № 1655 на суму 26 419 грн 90 коп., проведено банком 23 грудня 2013 р. (т. 1 а.с. 104);

- 13 грудня 2013 р. № 1664 на суму 321 276 грн 71 коп., проведено банком 23 грудня 2013 р. (т. 1 а.с. 105);

- 18 грудня 2013 р. № 1682 на суму 6 грн 26 коп., проведено банком 19 грудня 2013 р. (т. 1 а.с. 108);

- 18 грудня 2013 р. № 1679 на суму 409 грн 74 коп., проведено банком 19 грудня 2013 р. (т. 1 а.с. 109);

- 18 грудня 2013 р. № 1681 на суму 4088 грн 66 коп., проведено банком 19 грудня 2013 р. (т. 1 а.с. 110);

- 19 грудня 2013 р. № 1695 на суму 40 грн 48 коп., проведено банком 20 грудня 2013 р. (т. 1 а.с. 111);

- 12 грудня 2013 р. № 1650 на суму 135 грн 87 коп., проведено банком 16 грудня 2013 р. (т. 1 а.с. 113);

- 27 грудня 2013 р. № 1789 на суму 457 грн 38 коп., проведено банком 30 грудня 2013 р.) (т. 1 а.с. 114);

- 13 грудня 2013 р. № 1669 на суму 413 грн 58 коп., проведено банком 16 грудня 2013 р.) (т. 1 а.с. 117).

Наведене свідчить, що суми, зазначені у платіжних дорученнях №№ 1665, 1666, 1655, 1664, 1789, були проведені Білоцерківським ГУ ДКСУ після 20 грудня 2013 р., тобто, після закінчення строку, визначеного ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI.

- 26 грудня 2013 р. № 1771 на суму 10 грн 39 коп., проведено банком 27 грудня 2013 р. (т. 1 а.с. 106);

- 26 грудня 2013 р. № 1773 на суму 104 грн 79 коп., проведено банком 27 грудня 2013 р. (т. 1 а.с. 107);

- 27 грудня 2013 р. № 1796 на суму 372 грн 60 коп., проведено банком 30 грудня 2013 р. (т. 1 а.с. 112);

- 13 грудня 2013 р. № 1793 на суму 606 грн 91 коп., проведено банком 30 грудня 2013 р.) (т. 1 а.с. 115);

- 27 грудня 2013 р. № 1795 на суму 4497 грн 92 коп., проведено банком 30 грудня 2013р. (т. 1 а.с. 116);

- 10 грудня 2013 р. № 1646 на суму 174 грн 48 коп., проведено банком 25 грудня 2013 р.) (т. 1 а.с. 118);

- 13 січня 2014 р. № 5 на суму 23 309 грн 19 коп., проведено банком 21 січня 2014 р. (т. 1 а.с. 38);

- 13 січня 2014 р. № 6 на суму 162 грн 92 коп., проведено банком 21 січня 2014 р. (т. 1 а.с. 39);

- 13 січня 2014 р. № 14 на суму 144 790 грн 66 коп., проведено банком 21 січня 2014 р. (т. 1 а.с. 40);

Наведене свідчить, що суми, зазначені у платіжних дорученнях №№ 5, 6, 14, були проведені Білоцерківським ГУ ДКСУ після 20 січня 2014 р., тобто, після закінчення строку, визначеного ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI.

Крім того, як убачається з листа Білоцерківського управління Державної казначейської служби України Київської області від 13 березня 2017 р. № 07-13/259, працівниками названої казначейської служби при виплаті працівникам позивача заробітної плати за листопад-грудень 2013 р. була допущена затримка по перерахуванню податку на заробітну плату, зокрема, 23 грудня 2013 р. була проведена оплата єдиного соціального внеску за платіжними дорученнями:

- № 1655 від 13 грудня 2013 р. на суму 26 419 грн 90 коп.;

- № 1656 від 13 грудня 2013 р. на суму 255 грн 09 коп.;

- № 1664 від 13 грудня 2013 р. на суму 321 276 грн 71 коп.;

- № 1665 від 13 грудня 2013 р. на суму 2413 грн 15 коп.;

- № 1666 від 13 грудня 2013 р. на суму 14 058 грн 23 коп.

Крім того, казначейством також була допущена затримка по перерахуванню податку на заробітну плату, зокрема, 21 січня 2014 р. була проведена оплата єдиного соціального внеску за платіжними дорученнями:

- № 5 від 13 січня 2014 р. на суму 23 309 грн 19 коп.;

- № 6 від 13 січня 2014 р. на суму 162 грн 92 коп.;

- № 13 від 13 січня 2014 р. на суму 1960 грн 15 коп.;

- № 14 від 13 січня 2014 р. на суму 144 790 грн 66 коп.;

- № 15 від 13 січня 2014 р. на суму 10 677 грн 57 коп.

Як убачається з названого листа, причиною затримки у перерахуванні єдиного внеску було впровадження в управлінні казначейства програмно-технічного комплексу АС "Є-Казна" та технічні збої даної програми на перших етапах її впровадження. У зв'язку з наведеним Білоцерківське управління Державної казначейської служби України Київської області просить врахувати даний лист при вирішенні адміністративної справи (т. 2 а.с. 179-181).

Наведене свідчить, що позивачем у добровільному порядку та відповідно до вимог чинного законодавства було виконано свій обов'язок по сплаті єдиного внеску за листопад 2013 р. у сумі 573 721 грн 69 коп. та за грудень 2013 р. сумі 590 172 грн 81 коп. (самостійно визначеного у поданих ним звітах).

Згідно з вимогами п. 129.6 ст. 129 ПК України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Як вже зазначалося, ненадходження сплачених позивачем коштів до бюджету мало місце не з його вини, а з вини Білоцерківського управління Державної казначейської служби України Київської області. Тобто, у даному конкретному випадку відсутній причинно-наслідковий зв'язок між діями позивача та несвоєчасним надходженням коштів (єдиного внеску) до бюджету у строк, встановлений ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем жодним чином не було порушено вимог п. 57.1 ст. 57 ПК України, оскільки ненадходження до бюджету суми сплаченого позивачем єдиного внеску мало місце виключно з вини Білоцерківського управління Державної казначейської служби України Київської області.

При вирішенні справи судом також враховано, що відповідно до вимог п. 129.7 ст. 129 ПК України не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку. Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

Назване рішення було винесено у зв'язку з несвоєчасною, на думку відповідача, сплатою позивачем єдиного внеску за жовтень, грудень 2014 р., грудень 2015 р. (т. 1 а.с. 21).

Так, судом встановлено, що позивачем було подано до відповідача звіти про нарахування єдиного внеску, зокрема:

- 20 листопада 2014 р. за жовтень 2014 р., яким нараховано названий внесок, який підлягав сплаті у сумі 469 937 грн 44 коп. (т. 2 а.с. 186-250, т. 3 а.с.1-23);

- 20 січня 2015 р. за грудень 2014 р., яким нараховано названий внесок, який підлягав сплаті у сумі 728 404 грн 02 коп. (т. 1 а.с. 249-250);

- 20 січня 2016 р. за грудень 2015 р., яким нараховано названий внесок, який підлягав сплаті у сумі 1 133 015 грн 15 коп. (т. 1 а.с. 233-234).

Як убачається з картки особового рахунку позивача, станом на 20 листопада 2014 р. (дату подачі звіту за жовтень 2014 р.) у позивача існувала недоїмка на загальну суму 28 256 грн 16 коп. (т. 2 а.с. 186-250, т. 3 а.с.1-23).

Враховуючи, що станом на 20 листопада 2014 р. у позивача була відсутня недоїмка у сумі 28 256 грн 16 коп., а навпаки утворилася переплата в сумі 26 818 грн 55 коп., суд дійшов висновку, що відповідачем було протиправно нараховано штрафну санкцію у сумі 2825 грн 62 коп. та пеню у сумі 113 грн 02 коп.

Крім того, 20 січня 2015 р. позивачем було подано до відповідача розрахунок єдиного внеску за грудень 2014 р. на суму 728 404 грн 02 коп.

Як убачається з картки особового рахунку позивача, станом на 20 січня 2015 р. у останнього існувала недоїмка в сумі 31 875 грн 41 коп., проте, з урахуванням наведених вище обставин, у позивача фактично існувала переплата зі сплати названого внеску в сумі 26 818 грн 55 коп. (т. 2 а.с. 186-250, т. 3 а.с.1-23).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що недоїмка позивача станом 20 січня 2015 р. складала 5056 грн 86 коп. (31 875 грн 41 коп. (недоїмка згідно картки особового рахунку позивача) - 26 818 грн 55 коп. (встановлена судом сума переплати)).

Наведене свідчить, що сума штрафних санкцій та пені мала нараховуватися на суму недоїмки - 5056 грн 86 коп., та складати: штрафні санкції - 1011 грн 38 коп. (5056 грн 86 коп.* 20%); пеня - 40 грн 46 коп. (5056 грн 86 коп. *0,1%*8 дн).

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно нараховано позивачу штрафні санкції за період з 21 по 28 січня 2015 р. у сумі 5363 грн 62 коп. та пеню у сумі 214 грн 54 коп.

До того ж 20 січня 216 р. позивачем було подано до відповідача звіт за грудень 2015 р. на суму 1 133 015 грн 15 коп.

Як убачається з картки особового рахунку позивача, станом на 20 січня 2016 р. у останнього існувала недоїмка на суму 22 996 грн 31 коп. (т. 2 а.с. 186-250, т. 3 а.с.1-23).

Згідно з карткою особового рахунку позивача, названа недоїмка була сплачена останнім 22 січня 2016 р. (т. 2 а.с. 186-250, т. 3 а.с.1-23).

Наведене свідчить про затримку у сплаті на 2 календарних дні.

Враховуючи факт несвоєчасної сплати єдиного внеску за грудень 2015 р. у сумі 22 996 грн 30 коп. з затримкою 2 календарних дні, суд дійшов висновку, що відповідачем було правомірно нараховано штрафну санкцію у сумі 4599 грн 26 коп. та пеню у сумі 45 грн 99 коп.

При вирішенні справи суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо несвоєчасної сплати позивачем єдиного внеску у досліджений судом період з посиланням на картку особового рахунку, оскільки воно спростовуються наявними матеріалами справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, що і було зроблено позивачем в частині позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, чого не було зроблено відповідачем в частині позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити частково.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.