Справа № 820/306/17
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 квітня 2017 р. № 2-а- 820/306/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цабеки К.Є.,

представника позивача - КороленкоР.А.,

представника відповідача - Квартенко О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс Захід" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Антекс Захід» у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу (з урахуванням уточнень, прийнятих судом до провадження) про визнання протиправними дій Центральної об'єднаної державної податкової інспекції міста Харкова Головного управління Державної фіскальної служби України в Харківській області щодо не укладання договору про визнання електронних документів 17.01.2016р. за реєстраційним номером .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що склав і направив на адресу контролюючого органу засобами телекомунікаційного зв'язку Договір про визнання електронних документів, але у відповідь отримав відмову, вмотивовану відсутністю платника за місцезнаходженням згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Стверджуючи, що постійно знаходився за податковою адресою, а також про відсутність в Єдиному державному реєстрі відповідних записів про зворотнє, платник вважав неправомірними дії інспекції з приводу відмови в укладенні згаданого Договору. Посилаючись на наведені міркування, представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд увалити рішення про задоволення позову.

Відповідач, Центральна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області з поданим позовом не погодився, зазначивши, що відмова в укладенні Договору про визнання електронних документів є правомірною та обґрунтованою.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивач пройшов процедуру державної реєстрації суб'єкта господарювання, набув правового статусу юридичної особи, початково на обліку як платник податків (зборів) знаходився у Личаківській ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, 01.11.2016р. за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань змінив місцезнаходження на адресу Харківська область, місто Харків, пров.Сімферопольський, буд.6, офіс 309/8.

При цьому, на вимогу суду позивач подав укладені договори оренди нежилого приміщення №ХБЦЮ-15-1304 від 24.11.2015р. та №ХБЦЮ-16-1545 від 22.11.2016р., з яких вбачається, що приміщення за вказаною адресою знаходилось у користуванні ТОВ «Антекс Захід» ще з 01.12.2015р.

Позивач стверджував, що 09.01.2017р. склав і за допомогою засобів телекомунікаційного зв'язку подав до Центральної ОДПІ у м.Харкові ГУ ДФС у Харківській області Договір про визнання електронних документів за реєстраційним номером , відносно укладення якого з було контролюючого органу 17.01.2017р. було вчинено відмову з причини невідповідності місцезнаходження юридичної особи відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Слід відзначити, що до матеріалів позову ТОВ було надано лише роздруківку першої сторінки Договору про визнання електронних документів, який порівняно із спірним Договором має іншу дату складання (04.01.2017р.) та інший реєстраційний номер (040120171).

У зв'язку з цим суд неодноразово вимагав від позивача подання тексту саме спірного Договору від 09.01.2017р. №.

03.04.2017р. платник подав до суду роздруківку скріншоту програмного забезпечення, з якої витікає, що ТОВ подавало Договори про визнання електронних документів 04.01.2017р., 06.01.2017р., 09.01.2017р., 17.01.2017р., 24.01.2017р., 25.01.2017р., з яких всі, окрім останнього, були неприйняті контролюючим органом.

Зрозумілих до сприйняття та однозначних причин оскарження у судовому порядку вчиненої контролюючим органом відмови за Договором від 09.01.2017р. позивач, незважаючи на неодноразові вимоги суду, не подав, проте вказана обставина, на думку суду, не може бути кваліфікована як підстава у доступі до правосуддя.

На вимогу суду позивач також не подав і текст спірного Договору від 09.01.2017р., позаяк всі подані роздруківки стосуються Договору від 04.01.2017р. №040120171.

Потреба у витребуванні вказаного документу була обумовлена тим, що у складеному позивачем Договорі від 04.01.2017р. як підписант з боку контролюючого органу зазначена ОСОБА_4, хоча, як встановлено судом, вказана особа не обіймала посаду керівника ОДПІ і не мала інших підстав для реалізації повноважень на укладення спірного Договору від імені інспекції.

При цьому, суд відмічає, що самостійно складений позивачем текст Договору від 25.01.2017р. №040120171, який у кінцевому випадку і було укладено між платником податків та контролюючим органом, містить згадку про те, що від імені ОДПІ цей договір укладається ОСОБА_5.

Однак і у цьому випадку суд також вважає, що факт неналежного виконання позивачем процесуальних обов'язків і не подання витребуваних судом доказів не може слугувати перешкодою для доступу до правосуддя, адже у результаті повного виконання вимог ст..11 КАС України судом самостійно були добуті докази, які підтверджують, що Договір про визнання електронних документів від 09.01.2017р. № все ж таки був отриманий ОДПІ і за вказаним договором ОДПІ 17.01.2017р. було прийнято рішення не укладати Договір через відсутність платника за місцезнаходженням (а.с.41).

Таким чином, суд має процесуальну можливість перевірити відповідність закону, зокрема, вимогам ч.3 ст.2 КАС України, вчиненої суб'єктом владних повноважень відмови в укладання Договору про визнання електронної звітності саме з тієї підстави, котра була обрана ДПІ, не вирішуючи при цьому питання про існування інших перешкод в укладенні спірного Договору в цілому.

Розглядаючи справу, суд зазначає, що правовідносини з приводу виконання податкового обов'язку з частині подання платниками документів обов'язкової податкової звітності засобами телекомунікаційного зв'язку унормовані, насамперед, ст..49 Податкового кодексу України, а деталізовані положеннями Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008р. №233, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.04.2008р. за №320/15011; далі за текстом - Інструкція №233).

Так, згідно з п.49.3 ст.49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

За правилами п.42.4 ст.42 згаданого кодексу з платниками податків, які подають звітність в електронній формі, листування з контролюючими органами може здійснюватися засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Відповідно до п.5 Інструкції платник податків: 5.1 отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; 5.2 отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; 5.3 ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); 5.4 надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; 5.5 після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

Натомість контролюючий орган у силу п.6 цієї ж Інструкції 6.1 видає два примірники договору; 6.2 записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; 6.3 приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів; 6.4 звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору; 6.5 після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Не маючи змоги перевірити відповідність складеного позивачем спірного Договору про визнання електронних документів від 09.01.2017р. № вимогам законодавства, суд водночас з цим зауважує, що обрана ДПІ причина вчинення відмови в укладенні цього договору, а саме: місцезнаходження юридичної особи не відповідає даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, громадських формувань, спростовується матеріалами справи.

До такого висновку суд доходить, позаяк п.45.2 ст.45 Податкового кодексу України передбачено, що податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Приєднані до справи витяг і виписка відносно ТОВ «Антекс Захід» з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, громадських формувань не містять жодних відомостей про вчинення реєстраційних дій з відсутності або непідтвердження факту перебування цією юридичної особи за місцезнаходженням.

А між тим, саме вказані документи з огляду на положення Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» є у розумінні ст..70 КАС України належними та допустимими доказами обставин присутності юридичної особи за місцезнаходженням.

Положення ст..93 Цивільного кодексу України містять кардинально інше визначення місцезнаходження юридичної особи, але оскільки спір виник у податкових правовідносинах, то суд вважає за доцільне віддати перевагу нормам Податкового кодексу України.

Отже, Центральною ОДПІ у місті Харкові ГУ Державної фіскальної служби у Харківській області у спірних правовідносинах була вчинена неправомірна, тобто така, що не ґрунтується на вимогах законодавства, відмова в укладанні договору про визнання електронних документів від 09.01.2016р. за реєстраційним номером з підстави невідповідності місцезнаходження юридичної особи даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, громадських формувань.

Стосовно існування інших підстав для прийняття ОДПІ спірного рішення, а відтак, з приводу існування інших перешкод в укладанні спірного Договору через можливі дефекти чи недоліки в його оформленні суд не має змоги визначитись через відсутність тексту спірного Договору від 09.01.2016р. за реєстраційним номером з підстави невідповідності місцезнаходження юридичної особи даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, громадських формувань.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню частково виключно за обраним суб'єктом владних повноважень мотивом прийняття спірного рішення у вигляді відмови.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень за правилами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України не довів юридичної правильності і фактичної обгрунтованості спірного рішення від 17.01.2017р. про відмову в укладанні Договору від 09.01.2016р. за реєстраційним номером з підстави невідповідності місцезнаходження юридичної особи даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, громадських формувань.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В ході розгляду справи доводи позивача знайшли своє часткове підтвердження за фактом неналежно обраної контролюючим органом фактичної підстави для вчинення спірного управлінського діяння.

У решті позову слід відмовити через недоведеність вимог.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 129 Конституції України, ст.ст.7-11, ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс Захід" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61166, м.Харків, пр.Науки,9, ) в укладенні з Товариством з обмеженою відповідальністю "Антекс Захід" (61052, м.Харків, провулок Сімферопольський,6, офіс 309/8, ) 17 січня 2017 року договору №040120171 про визнання електронних документів з підстави відсутності Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс Захід" за місцем знаходження згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс Захід" (61052, м.Харків, провулок Сімферопольський,6, офіс 309/8, ) сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 800 грн. (вісімсот грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (, 61166, м.Харків, пр.Науки,9).

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 18.04.2017 року.

Суддя Старосєльцева О.В.