Справа № 815/6968/16
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6968/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В. розглянувши в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.05.2016 року №, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 24.05.2016 року винесеного Державною податковою інспекцією у Суворовському районі м. Одеси Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в акті від 01.04.2016 року № 1178/15-54-13-04/НОМЕР_2 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року», на підставі якого було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, не досліджено наявність рішення Банку про прощення (анулювання) заборгованості по кредиту укладеного з ОСОБА_1, документи, які стосуються розміру прощеної позивачу суми кредитної заборгованості, з зазначенням складової суми боргу, оскільки вказана сума може включати в себе, як основну суму кредиту, відсотки за користування кредитом, неустойки, та комісії, пеню, що, відповідно, зумовлює настання для позивача різних правових наслідків у межах спірних правовідносин. Крім цього, позивач зазначає, що у разі відшкодування (списання) банком боргу за рахунок резерву безнадійної заборгованості за відсутності рішення про припинення (анулювання, прощення) зобов'язань боржника щодо сплати боргу, суми боргу не є додатковим благом платника податків, а відтак не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, з якого, банк, як податковий агент, має утримувати суми податку.

Представник позивача в судове засідання, яке відбулось 29.03.2017 року, не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав клопотання яким просив справу розглянути в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 29.03.2017 року, не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав письмові заперечення, просив у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що в порушення вимог розділу VI «Податок на доходи фізичних осіб» Податкового кодексу України від 02.12.2010р №2755-VІ із змінами та доповненнями, фізичною особою- платником податків ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області не надано, не відображено у складі оподатковуваного доходу за 2014 рік - дохід у вигляді додаткового блага (ознака 1261 у розмірі 1 057 858,51 грн., не нараховано та не сплачено до бюджету суму податку на доходи фізичних осіб.

Враховуючи відсутність потреби заслухати свідка або експерта, та можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, суд вважає за доцільне розглянути справу у порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини якими обґрунтовуються вимоги позивача, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Наказом №153 від 11.03.2016 року. було прийнято рішення про проведення позапланової перевірки фізичної особи ОСОБА_1, на підставі п. п. 78.1.1, 78.1.2. п. 78.1. ст. 78 та ст. 79 Податкового кодексу України. (а.с. 76)

За результатами перевірки було складено акт від 01.04.2016 року № 1178/15-54-13-04/НОМЕР_2 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року». (а.с. 11-18)

В ході проведення перевірки було встановлено, що відповідач за період з 01.01. 2014 року по 31.12.2014 року отримав дохід у вигляді додаткового блага «ознака 126» у розмірі 1057858,51 гривень у вигляді анулювання (прощення) заборгованості по кредитному договору укладеного з ПАТ «Державний ощадний банк України» про що не надав декларацію за 2014 рік.

З наведених підстав відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 24.05.2016 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 224660,44 грн., з яких 179592,35 грн. - основний платіж, 45068,09 грн. - штрафна санкція. (а.с. 19)

Судом також встановлено, що між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» 10 липня 2007 року було укладено договір про іпотечний кредит № 1349. (а.с. 24-29)

Відповідно до п. 1.1. договору банк зобовязується надати позичальнику на умовах цього Договору, грошові кошти у розмірі 108 000,00 доларів США, що складає 545 400,00 гривень по курсу НБУ на 10.07.2007 року 5,05 грн. за 1 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних. (а.с. 30-33)

В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між банком та позичальником 10.07.2007 року було укладено договір іпотеки, посвідчений 10.07.2007 року приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 10147. Предмет іпотеки: квартира АДРЕСА_1.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02.06.2010 року було стягнуто заборгованість по кредитному договору на користь банку, у розмірі 857 204,78 гривень.

Також, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 березня 2013 року по справі № 523/622/13-ц за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість за кредитним договором та внесено зміни до кредитного договору.

Станом на теперішній час, в провадженні Чорноморського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 залишку суми боргу у розмірі 409350.33 грн. на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» (постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2016 року ВП №52796055). та про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» суми боргу по кредиту у розмірі 42 669,50 доларів США (постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016 року ВП № 52549162). (а.с. 34-36)

З урахуванням вищенаведеного, достовірно вбачається, що заборгованість по кредиту ПАТ «Державний ощадний банк України» прощена (анульована) позичальнику - ОСОБА_1 не була.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

За змістом підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, зокрема суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п.п.159.2.1 п.159.2 ст.159 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), банки та небанківські фінансові установи, крім страхових компаній, недержавних пенсійних фондів, корпоративних інвестиційних фондів та адміністраторів недержавних пенсійних фондів, формують резерви для відшкодування можливих втрат за всіма видами кредитних операцій (за винятком позабалансових, крім гарантій) коштами, розміщеними на кореспондентських рахунках в інших банках, придбаними цінними паперами (у тому числі іпотечними сертифікатами з фіксованою дохідністю), іншими активними банківськими операціями згідно із законодавством, включаючи нараховані за всіма цими операціями проценти та комісії (далі - страховий резерв).

Страховий резерв формується та списується банком самостійно в розмірі та порядку, передбаченими методикою, яка визначається для банків Національним банком України, а для небанківських фінансових установ - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку відповідно до повноважень та включається до складу витрат.

Згідно з п.п.159.4.1 п.159.4 ст.159 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) за рахунок створеного страхового резерву банк відшкодовує заборгованість, яка визначена безнадійною відповідно до методики, встановленої Національним банком України. Порядок відшкодування безнадійної заборгованості за рахунок страхових резервів для банків встановлюється Національним банком України за погодженням із Міністерством фінансів України.

На виконання наведеної норми Постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 172 затверджено Порядок відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву (далі - Порядок).

Згідно з п.7 вищезазначеного Порядку, відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Так, статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 605 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Тобто, обов'язковою ознакою анулювання кредитором заборгованості є прощення боргу внаслідок чого зобов'язання припиняється повністю.

З аналізу зазначених норми суд вбачає, що у разі відшкодування банком безнадійної заборгованості фізичних осіб за рахунок резерву, останній залишає за собою право вжити повний комплекс заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості відповідно до чинного законодавства України, оскільки таке відшкодування не є підставою для припинення вимог банку до позичальника. Тобто, боржник від боргу звільненим не є, оскільки його цивільно-правове зобов'язання не припинилося.

З аналізу наведених норм слідує, що поняття відшкодування (списання) боргу за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є припиненням (анулюванням, прощенням) зобов'язань боржника щодо сплати боргу та не підпадає під вимоги підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК.

Таким чином, у разі відшкодування (списання) банком боргу за рахунок резерву безнадійної заборгованості за відсутності рішення про припинення (анулювання, прощення) зобов'язань боржника щодо сплати боргу, суми боргу не є додатковим благом платника податків, а відтак не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, з якого, банк, як податковий агент, має утримувати суми податку.

З матеріалів справи вбачається, що листом № 28/01-19/902 від 24.03.2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» (філією Одеське обласне управління) ОСОБА_1 було повідомлено про те, що відповідно до рішення суду від 16.09.2010 № 2-2011/10 було вирішено стягнути заборгованість за кредитним договором від 10.07.2007 № 1349 у розмірі 857 204,78 грн. Непогашену частину кредитної заборгованості у розмірі 90 339,82 дол. США) було відшкодовано банком за рахунок резерву відповідно до вимог законодавства та відображено цю інформацію у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1 ДФ). Звертаємо увагу, що відшкодування за рахунок резерву заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення претензійно - позовної роботи банку. Банк зберігає за собою право вжити повний комплекс заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п.п.«д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) до складу загального місячного (річного) оподаткованого доходу включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Оскільки, відшкодування банком за рахунок свого страхового резерву кредиторської заборгованості позивача не є припиненням зобов'язання останнього, як боржника, перед кредитором, про що і наполягає банк у своєму листі та продовжує претензійно-позовну роботу щодо її стягнення, суд вважає, що анулювання (прощення) боргу в розумінні п.п.«д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України не відбулося, а тому 1057858,51 грн. до складу загального місячного (річного) оподаткованого доходу ОСОБА_1 не включається.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до приписів ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, враховуючи що відшкодування банком за рахунок свого страхового резерву кредиторської заборгованості позивача не є припиненням зобов'язання останнього, як боржника, а анулювання (прощення) боргу в розумінні п.п.«д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України не відбулось, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.05.2016 року № підлягає задоволенню.

В процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159 - 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.05.2016 року № задовольнити.

Податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 24.05.2016 року винесеного Державною податковою інспекцією у Суворовському районі м. Одеси Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2246 (дві тисячі двісті сорок шість) грн. та 65 коп.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.В. Балан