Справа № 523/3463/17
Суддя: Аліна С. С.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/3463/17
Провадження №2-а/523/199/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2017 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Максименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання дій неправомірними, про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі, в якому просить визнати неправомірним та скасувати рішення Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі № 88 від 06.09.2016 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»; зобов'язати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії як державному службовцю у відповідності до заробітку зазначеному у довідці, яка видана Територіальним відділенням Державної судової адміністрації в Одеській області від 08.08.2016 року за № 5-1916/16 з 31.08.2016 року; зобов'язати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України зняти обмеження при перерахунку раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії та проводити пенсійні виплати без обмеження максимальної суми у розмірі 80 відсотків від заробітку зазначеному як державному службовцю у відповідності до заробітку у довідці, яка видана Територіальним відділенням Державної судової адміністрації в Одеській області від 08.08.2016 року за № 5-1916/16 з 31.08.2016 року.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що він перебував на державній службі на посаді судді Приморського районного суду м.Одеси.

14.11.2013 року позивач ОСОБА_1 звільнений за станом здоровя з посади судді Приморського районного суду м.Одеси та будучі інвалідом 2 групи (безстроково) отримує пенсію, як особа, що отримала інвалідність під час перебування на державній службі.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 29.01.2017 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання неправомірними дій щодо відмови в перерахунку та призначенні пенсійних виплат, зобов'язання відновити порушене право задоволено у повному обсязі. Визнано неправомірним рішення управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Одеси за №91 від 26 листопада 2013 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначені (переході) на пенсію по інвалідності внаслідок роботи на державній службі. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Одеси провести розрахунок та призначення ОСОБА_1 пенсії як державному службовцю, інваліду ІІ-групи у відповідності до ч. 1 та ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну службу». Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Одеси надати ОСОБА_1 довідку належно встановленого зразку щодо призначення йому пенсії як державному службовцю, інваліду ІІ-групи, необхідної для отримання грошової допомоги, передбаченої ч. 13 ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Позивач ОСОБА_1 вказує про те, що він перебуває на обліку у Суворовському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про державну службу».

31.08.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії як державному службовцю на підставі довідки, яка видана Територіальним відділенням Державної судової адміністрації в Одеській області від 08.08.2016 року за № 5-1916/16.

Рішенням Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. № 88 від 06.09.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Такі дії відповідача він вважає неправомірними, тому звернувся до суду з відповідним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність (а.с.76).

Представник відповідача в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.52);

Вивчивши матеріали справи, суд вважає про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, є доказаними, тому підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено про те, що Постановою Верховної ради від 19 вересня 2013 року позивача ОСОБА_1 звільнено за станом здоровя з посади судді Приморського районного суду м.Одеси (а.с.15-21);

Відповідно до письмової довідки до акту МСЕК серії 10 ААА №956147 від 13.08.2012 року, ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності безстроково (а.с.23);

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у Суворовському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с.9);

Відповідно до письмової довідки, яка видана Територіальним відділенням Державної судової адміністрації в Одеській області від 08.08.2016 року за № 5-1916/16 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, заробітна плата ОСОБА_1, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці склала 22 475 гривень (а.с.8);

31.08.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії як державному службовцю на підставі довідки, яка видана Територіальним відділенням Державної судової адміністрації в Одеській області від 08.08.2016 року за № 5-1916/16.

Рішенням Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. № 88 від 06.09.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Такі дії відповідача він вважає неправомірними, тому звернувся до суду з відповідним позовом (а.с.24);

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані Конституцією України, Законом України «Про державну службу».

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено вид, склад, розмір суддівської винагороди, яка складається з грошового утримання, яке включає в себе посадовий оклад та доплати за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI, судді, який вийшов у відставку, виплачується щомісячне довічне грошове утримання або пенсія за його вибором.

У статті 141 Закону №2453-VI до внесення змін Законом №213-VIII (у редакції Закону України від 12.02.2015 року №192-VIII) визначалось, що «щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання» (абз.1 частини 3), та встановлювалося, що «у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання» (абз.2 частини 3). Статтею 17 Закону №213-VIII, частини третя - п'ята статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192-VIII) викладені в такій редакції: « 3. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. 4. Умови та порядок перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддів Конституційного Суду України визначаються Кабінетом ОСОБА_2 України. 5. Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до цієї статті або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «;Про статус народного депутата України», «Про державну службу», щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до цієї статті, не виплачується; у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на інших посадах/роботах щомісячне довічне грошове утримання, розмір якого перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. З 1 січня 2016 року виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі. Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України».

Також, п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213-VIII визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет ОСОБА_2 України», «;Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 були визнані неконституційними, зокрема положення частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, які передбачали зменшення розміру щомісячного грошового утримання судді.

При цьому, Конституційний Суд України визначив порядок виконання рішення, відповідно до якого ч.3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

У цьому рішенні Конституційний Суд України вказав на те, що він вже визнавав неконституційними положення законів України щодо зниження розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позбавлення суддів можливості подальшого перерахунку розміру такого утримання; припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання на період роботи суддів у відставці на певних посадах, а також встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання (п.2 резолютивної частини рішення від 03 червня 2013 року №3-рп/2013). Незважаючи на це, Верховна ОСОБА_2 України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911, окремими положеннями яких звужено обсяг гарантій незалежності суддів. При цьому зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є «обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені» (ч.2 ст. 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч.2 ст. 8 Основного Закону України).

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє верховенство права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 22 Конституції України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод

Незалежність суддів закріплена в Конституції України, отже, статус судді, який зберігається і за суддею у відставці, є конституційним.

Відповідно до ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Отже, враховуючи вищезазначені рішення Конституційного Суду, не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах положення Закону, які призводять до звуження прав судді, а саме до зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці оскільки такі положення, як і положення Закону, поставлені на розгляд Конституційним Судом у вищезазначених справах, визнані неконституційними та такими, що звужують права судді, шляхом зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Розглядаючи позовні вимоги, суд прийняв до уваги про те, що ОСОБА_1, був звільнений з посади судді обраного безстроково, що інвалідність була отримана ним під час роботи суддею, що нарахування пенсійних виплат ОСОБА_1 здійснювалось саме із суддівського заробітку. При тому, порядок забезпечення пенсійних виплат суддям, що звільнились на підставі п.3), ч. 5, ст. 126 Конституції України, не був окремо врегульований законодавчо, суд вважає за можливе, виходячи із принципів закладених в ч. ч. 1 та 2 Конституції України (рівність конституційних прав без будь яких обмежень) - застосувати до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем норми ч.7, ст.9 КАС України в частині аналогії закону, яким для подібних правовідносин є вказане рішення КС України за № 4-рп/2016, від 08.06.2016 року.

Вищенаведене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (п.6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (п.6.4).

Наведені положення підтверджуються й міжнародними стандартами у сфері судочинства.

Так, згідно п.54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17 листопада 2010 року Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки - «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Виходячи з наведеного, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

При таких обставинах позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 10,11, 53, 59, 69, 71, 76, 79, 86, 94, 159 -163, 256 КАС України, ст.ст.129,141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання дій неправомірними, про зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі № 88 від 06.09.2016 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов'язати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, як державному службовцю, у відповідності до заробітку зазначеному у довідці, яка видана Територіальним відділенням Державної судової адміністрації в Одеській області від 08.08.2016 року за № 5-1916/16 з 31.08.2016 року.

Зобов'язати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України зняти обмеження при перерахунку раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії та проводити пенсійні виплати без обмеження максимальної суми у розмірі 80 відсотків від заробітку зазначеному як державному службовцю у відповідності до заробітку у довідці, яка видана Територіальним відділенням Державної судової адміністрації в Одеській області від 08.08.2016 року за № 5-1916/16 з 31.08.2016 року.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_1 в місячному розмірі, перерахованої на підставі довідки Територіального відділення Державної судової адміністрації в Одеській області від 08.08.2016 року, за № 5-1916/16.

Стягнути з Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Суворовського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя Аліна С.С.