Справа № 820/5494/16
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 р. Справа № 820/5494/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

позивачки - ОСОБА_1,

представників позивачки - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2017р. по справі № 820/5494/16

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 р. фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - ФО-П ОСОБА_1, позивачка) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - Південна ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просила суд:

- скасувати рішення Південної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 10.05.2016 р. № та № НОМЕР_1.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2017 р. позов задоволено.

Скасовано рішення про застосування фінансових санкцій від 10.05.2016 р. № та №, винесені Південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

До суду апеляційної інстанції позивачка надала письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін.

Представники відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі, просили постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Позивач та її представники в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просили постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, сторони, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 30.08.2007 р. за №2 001714, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Серія ВО2 №637274, копія якої долучена до матеріалів справи.

12.04.2016 р. інспектором Красноградського ВП ГУНП в Харківській області складено протокол про адміністративне правопорушення серія ХА №041349 у відношенні продавця магазину ОСОБА_6, яка 12.04.2016 р. близько 12 години 40 хв. в кафе ФО-П "Легка" за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. М. Комишувата реалізувала особі, якій не виповнилось 18 років, одну пляшку пива "Таллер" об'ємом 0,5 літра та одну пачку цигарок "Прилуки". Від підпису протоколу ОСОБА_6 відмовилась (а.с.33).

На підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 12.04.2016 року, складеного інспектором Красноградського ВП ГУНП в Харківській області , Південна ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області прийняла рішення про застосування фінансових санкцій від 10.05.2016 р. № НОМЕР_2, яким застосовано до ФО-П ОСОБА_1 фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. за продаж однієї пачки цигарок "Прилуки" особі, якій не виповнилось 18 років (а.с. 11) та рішення № НОМЕР_1, яким застосовано до ФО-П ОСОБА_1 фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. - за продаж одної пляшки 0,5 л. пива "Таллер" особі, якій не виповнилось 18 років (а.с. 12) .

За результатами розгляду скарги ФО-П ОСОБА_1 рішенням Головного управління ДФС у Харківській області від 20.07.2016р. №398/ФОП/20-40-10-01-14 скаргу ФО-П ОСОБА_1 на рішення Південної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 10.05.2016 р. № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 залишено без задоволення, а рішення Південної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 10.05.2016 р. № НОМЕР_2 та № - без змін (а.с. 16-17).

За результатами розгляду скарги ФО-П ОСОБА_1 рішенням Державної фіскальної служби України від 27.09.2016 р. №10159/Л/99-99-110301-15 рішення Південної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 10.05.2016 р. № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 та рішення, прийняте за результатами розгляду первинної скарги залишено без змін, а скаргу ФО-П ОСОБА_1 - без задоволення (а.с. 18).

Не погодившись із рішеннями від 10.05.2016 р. № та № НОМЕР_1, позивачка звернулась із зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача відсутні належні докази, які підтверджують факт адміністративного правопорушення та встановлюють винність особи у його вчиненні, а тому рішення Південної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 10.05.2016 р. № та № НОМЕР_1 підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Згідно з вимогами пункту 2 частини першої статті 15-3 Закону №481/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Відповідно до ч.4 ст. 15-3 Закону №481/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється ( ч.5 ст. 15-3 Закону №481/95-ВР ).

Поняття "алкогольні напої" визначене у підпункті 14.1.5 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та абзаці сьомому ст. 1 Закону №481/95-ВР, згідно з яким алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Статтею 16 Закону № 481-ВР передбачено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної Законами України.

Відповідно до ч.4 статті 17 Закону №481/95-ВР визначено компетенцію органів, уповноважених застосовувати штрафні санкції за порушення норм цього Закону. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою статті 17 Закону, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Згідно з абз. 8 частини 2 статті 17 Закону № 481-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону у розмірі 6800 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 року №790 затверджено Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Порядок №790), який визначає механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 цього Закону та пунктом 3 якого передбачено, що до суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Відповідно до п. 5 Порядку №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Отже, законом запроваджено в імперативній формі заборони на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

Ця вимога спонукає суб'єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію.

Під час розгляду справи встановлено, що факт реалізації тютюнових виробів та алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років, підтверджується матеріалами перевірки, проведеної правоохоронними органами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями продавця гр. ОСОБА_6, поясненнями неповнолітнього ОСОБА_7, касовим чеком (а.с. 35,36,39).

Виходячи з вищевикладеного, є доведеним факт реалізації особі, яка не досягла 18 років пачки цигарок "Прилуки" та однієї пляшки пива 0,5 л. "Таллер" в кафе ФО-П ОСОБА_1 за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Миколо-Комишувате.

Посилання позивача, з якими погодився суд першої інстанцій, на постанову Красноградського районного суду Харківської області від 22.06.2016 р. по справі № 626/947/16-а, якою скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Миколо-Комишуватської сільської ради Красноградського району № 3 від 11 травня 2015 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 570 грн., підлягають відхиленню, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Перелік засобів (джерел доказів) доказування є вичерпним.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Обов'язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Водночас правова кваліфікація діяння особи, наведена у вироку в кримінальній справі або постанові про адміністративний проступок (тобто застосування тих чи інших правових норм до відповідної поведінки), не є обов'язковою для адміністративного суду.

Висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов'язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку.

Отже, посилання суду першої інстанції на постанову Красноградського районного суду Харківської області від 22.06.2016 р. по справі № 626/947/16-а є необґрунтованими, оскільки вказане рішення не надає оцінку та не спростовує наявність в матеріалах правоохоронного органу доказів вчинення адміністративно-господарського порушення, зокрема, пояснень продавця, пояснень неповнолітньої особи, касового чеку тощо. Сукупність зазначених обставин унеможливлює розгляд постанови Красноградського районного суду Харківської області, як підстави для скасування оскаржуваних рішень про застосування фінансових санкцій.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що зібраними у справі фактичними даними, які узгоджується між собою, є належними та допустимими доказами, доведено провину позивачки у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", відповідальність за яке настає, в тому числі, в разі продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів неповнолітнім, тому вимоги позивачки є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 30.01.2017 року не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова судом першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивачки не підлягають.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ч.1 ст. 198, ст. 202, ч.2 ст.205, ст. 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2017р. по справі № 820/5494/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_8
Судді ОСОБА_9 ОСОБА_10
Повний текст постанови виготовлений 10.04.2017 р.