Справа № 640/2424/17
Суддя: Зуб Г. А.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/2424/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді Зуб Г.А.

при секретарі Коломойцеві М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №4 УПП у м. Харкові лейтенанта поліції Мирон Кирило Олександровича про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду справи відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу 01.02.2017 року за адресою: вул. Потьомкіна, 1 м. Харків, без надання достатніх доказів здійснення правопорушень, дослідження місця порушення, та об'єктивного розгляду з урахуванням всіх обставин, а також не надання інформації про технічних засіб відеофіксації, та скасувати постанову відповідача АР №909942 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП. В обгрунтування зазначених обставин посилається на наступне. 01.02.2017 року відповідачем було винесено постанову АР №909942 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до змісту постанови, позивач проїхав на заборонений червоний сигнал світлофору (п. 8.7.3.е) по вул. Бр. Потьомкіна, 1. Дана постанова на думку позивача є незаконною та підлягає скасуванню за наступних підстав. Як вбчається з матеріалів справи, відповідач зупинив позивача 01.02.2017 року о 14 год. 35 хв. за адресою: м. Харків, вул. Бр. Потьомкіна, 1, та звинуватив позивача в тому, що він проїхав на заборонений сигнал світлофору, та виніс оскаржувану постанову, порушуючи приписи ст. 283 КУпАП, а саме розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, а не за розташуванням управління патрульної поліції м. Харкова, чим порушив права позивача. Також відповідач порушив законодавчі гарантії об'єктивного і справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі , якщо особі буде надано достатнім проміжок часу для підготовки для розгляду справи. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не були досліджені докази, не були вирішені клопотання, що є порушенням ст. ст. 278, 279 КУпАП з боку відповідача. Також відповідач позбавив позивача можливості скористатись у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, також не було з'ясовано обставин, що пом'якшують відповідальність, а також не з'ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та відповідач не вказав в постанові яким технічним засобом (модель, серійний номер) було здійснено відео-фіксацію правопорушення.

Позивач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином та своєчасно, надав до суду заяву, в яких просить розглянути справу без своєї участі, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи сповіщений судом своєчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної постанови, 01.02.2017 року о 14 год. 35 хв. в м. Харків по вул. Бр. Потьомкін, 1, водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом RENAULT KANGOO д.н.з. НОМЕР_1, проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора (п. 8.7.3.е ПДР України), та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Диспозиція ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за…. проїзд на заборонний сигнал світлофора….

Пункт 8.7.3.е ПДР України передбачає, сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до УПП у м. Харкові ДПП зі скаргою, але йому було відмовлено, та запропоновано звернутись до суду.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови ПВСУ від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідачем взагалі не надано до суду ніяких доказів по справі, що не підтверджують позицію відповідача в порядку ч.2 ст. 71 КАС України.

Згідно ч.2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП), органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях,

заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Тобто, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх процесуальних обов'язків передбачених законом, а отже вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню лише в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 01.02.2017 року серії АР № 909942, водночас у решті позову слід відмовити за наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 4, 8, 11, 94, 99, 159, 160-163, 171-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 909942 від 01.02.217 року, складену інспектором роти 3 батальйону 4 УПП у м. Харкові ДПП лейтенантом поліції Мирон Кирилом Олександровичем відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії цієї постанови.

СУДДЯ