Справа № 219/3672/17
Суддя: Конопленко О. С.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/3672/17
Провадження № 2-а/219/237/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С., ознайомившись з матеріалами адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірною бездіяльність Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати йому пенсії з 01 березня 2016 року, зобовязання Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області відновити виплату належної йому пенсії з 01 березня 2016 року на визначений ним банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Частиною 1 статті 99 КАС України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 2 цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом.

Таким чином, пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі.

З позовної заяви, підписаної безпосередньо позивачем вбачається, що він до 01 березня 2016 року отримував пенсію, а у грудні 2016 року при спробі отримати пенсію з банківського рахунку ним було виявлено, що гроші на рахунку відсутні, у звязку з чим він звернувся до відповідача, який йому в усній формі пояснив, що з 01 березня 2016 року до теперішнього часу відповідач припинив йому виплату пенсії. 31 січня 2017 року позивач через свого представника звернувся до відповідача про відновлення виплати пенсії, проте відповідач не поновив йому виплату пенсії. Тобто про порушення свого права позивач дізнався при невиплаті йому відповідачем відповідного періодичного платежу 01 березня 2016 року, що не спростовується самою позовною заявою.

Проте позивач звернувся до суду з позовом лише 12 квітня 2017 року, тобто частина його позовних вимог, а саме за період з 01 березня 2016 року по 11 жовтня 2016 року знаходиться поза строком звернення до суду у відповідності до норм статті 99 КАС України.

Слід зауважити, що правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом, і тому можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Тобто, внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача наступають негативні юридичні наслідки.

Встановлення строків звернення до суду законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасної реалізації ними права на судовий захист. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознаки стабільності.

Частиною 1 статті 102 КАС України передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається з адміністративним позовом та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

До того ж, слід зазначити, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення у справах «Девеер проти Бельгії», «Голдер проти Сполученого Королівства»).

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (рішення у справі «Ілхан проти Туреччини»).

Позивач при предявлені адміністративного позову не клопоче перед судом щодо поновлення йому строку звернення до суду щодо його позовних вимог за період з 01 березня 2016 року по 11 жовтня 2016 року, і при цьому не зазначає чому він його пропустив, та не надає суду беззаперечних, документальних, переконливих доказів, які б свідчили, що причини пропуску ним строку на звернення до суду в проміжок часу такої тривалості мають обєктивний та незалежний від позивача характер, за таких обставин, вважаю, що не має ніяких законних підстав вирішити питання про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду із позовними вимогам про визнання протиправною бездіяльності Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати йому пенсії з 01 березня 2016 року по 11 жовтня 2016 року, зобовязання Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області відновити виплату належної йому пенсії з 01 березня 2016 року по 11 жовтня 2016 року на визначений ним банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

За приписами статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, у разі якщо її подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

На підставі аналізу діючого законодавства України, практики Європейського суду з прав людини, враховуючи вищевикладене, суддя дістається висновку щодо відсутності підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення позивача до адміністративного суду із позовом до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій та бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії за період з 01 березня 2016 року по 11 жовтня 2016 року, у зв'язку із чим позовна заява в частині лише цих позовних вимог і саме за цей період підлягає залишенню без розгляду.

Вважаю за необхідне розяснити позивачу, що він має право на звернення до адміністративного суду в загальному порядку після усунення підстав, з яких заява залишена без розгляду.

Разом з тим, вказана позовна заява за формою та змістом щодо позовних вимог про визнання дій та бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії за період з 12 жовтня 2016 року відповідає вимогам ст.ст. 105, 106 КАС України, подана у строк, передбачений законом та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Підстав для повернення заяви, відмови у відкритті провадження а також для залишення без розгляду не має.

Позивачем подано клопотання про відстрочення сплати судового збору у звязку з його матеріальним становищем, оскільки пенсія є єдиним його джерелом для існування і тому відповідно до частини 1 статті 88 КАС України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» просить відстрочити сплату судового збору.

Враховуючи викладене, а також те, що позивачем надані докази на підтвердження вищевказаних обставин стосовно відстрочення сплати судового збору, суддя вважає за можливе відстрочити сплату судового збору до винесення судового рішення по справі.

Керуючись ст.ст. 6, 18, 88, 99, 100, 107, 155, 160, 165, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії за період з 01 березня 2016 року по 11 жовтня 2016 року включно залишити без розгляду.

Відкрити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії в період з 12 жовтня 2016 року.

Призначити справу до судового розгляду на 24 квітня 2017 року о 15 годині 45 хвилин з викликом сторін.

Відстрочити позивачу сплату судового збору до винесення судового рішення по справі.

Запропонувати відповідачу в строк до 24 квітня 2017 року подати до суду свої письмові заперечення проти позову.

В разі заперечення проти позову зобовязати відповідача надати у строк до 24 квітня 2017 року всі матеріали, що були або мали бути взяті відповідачем до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, допущенні бездіяльності, з приводу яких подано позов.

Розяснити позивачу, що він має право на звернення до адміністративного суду в загальному порядку після усунення підстав, з яких позовна заява залишена без розгляду.

Розяснити сторонам, що згідно ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Апеляційну скаргу на ухвалу лише в частині недотримання правил підсудності та залишення позовних вимог без розгляду може бути подано до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Артемівський міськрайонним суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.С.Конопленко