Справа № 487/3042/16-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 р.м.ОдесаСправа № 487/3042/16-а

Категорія: 11 Головуючий в 1 інстанції: Щербина С.В.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федусика А.Г.,

суддів Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткову постанову Заводського районного суду м.Миколаєва від 27 січня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі ГУПФУ) та просив визнати протиправними дії ГУПФУ щодо відмови в перерахунку пенсії та зобов'язання провести перерахунок пенсії: з 01 листопада 2010 року по 01 червня 2011 року згідно наказу Міністра оборони України №576 від 05 листопада 2010 року, яким передбачена щомісячна премія у розмірі 55% посадового окладу; з 01 червня 2011 року по 31 грудня 2015 року згідно наказу Міністра оборони України №355 від 25 червня 2011 року, яким передбачена щомісячна премія у розмірі 90% посадового окладу; з 01.01.2016 року згідно наказу Міністра оборони України №44 від 27 січня 2016 року «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році», яким передбачена щомісячна премія у розмірі 450% посадового окладу та щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 60% місячного грошового забезпечення, та здійснити відповідні виплати.

Постановою Заводського районного суду м.Миколаєва від 25 січня 2017 року позовні вимоги в частині проведення перерахунку за період з 01 січня 2016 року згідно наказу Міністра оборони України №44 від 27 січня 2016 року «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» залишено без задоволення.

З огляду на вирішення не всіх позовних вимог по даній справі, суд першої інстанції прийняв додаткову постанову від 27 січня 2017 року, якою позовні вимоги про зобов'язання ГУПФУ провести перерахунок пенсії з 01 листопада 2010 року по 01 червня 2011 року згідно наказу Міністра оборони України №576 від 05 листопада 2010 року, наказу Міністра оборони України № 355 від 25 червня 2011 року в період з 01 червня 2011 року, та здійснити відповідні виплати було залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною додатковою постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана додаткова постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУПФУ та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

07 квітня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про донарахування пенсії у зв`язку зі збільшенням грошового забезпечення на підставі наказів Міністра оборони України №595 від 15 листопада 2010 року та №44 від 27 січня 2016 року. У вказаній заяві позивачем було зазначено, що у зв'язку з видачею Міністром оборони наказів про збільшення премій війсковослужбовцям, посадовий оклад за рахунок премії для нарахування йому пенсії збільшується в декілька разів, а тому підлягає перерахунку його пенсія.

Листом № 468-0-07 від 19 квітня 2016 року відповідач відмовив позивачу у такому перерахунку, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Вирішуючи спірне питання та залишаючи частину позову без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримує пенсію щомісячно, а тому про порушення своїх прав повинен був дізнатися кожного місяця під час її отримання, мав можливість дізнатися про накази Міністра оброни України, але в суд з уточненими позовними вимогами звернувся лише 14 листопада 2016 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення з позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, вважає їх правильними з огляду на наступне.

Положеннями ст.99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач просив провести перерахунок та виплату пенсії, яку він отримував, в тому числі, за період з 01 листопада 2010 року по 31 грудня 2015 року, отже саме починаючи з 01 листопада 2010 року позивач повинен був дізнатись про порушення свої прав, що сталось (на його думку) внаслідок не проведення ГУПФУ відповідного перерахунку, оскільки позивач регулярно, щомісяця отримував пенсійне забезпечення в меншому (на його думку) розмірі, ніж передбачено законодавством. Разом з тим, за захистом порушених прав ОСОБА_2 звернувся лише 10 червня 2016 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, передбаченого КАС України, що є підставою для залишення позову в частині перерахунку пенсії за період 01 листопада 2010 року по 31 грудня 2015 року без розгляду.

Посилання позивача на положення Закону України Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення від 15 липня 2015 року № 614-VIII, за якими перерахунок пенсій у звязку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у звязку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком", колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказаний закон набрав чинності з 01 січня 2016 року та його дія не розповсюджується на правовідносини, що виникли до дати набрання ним законної сили.

Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на положення ч.2 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнений з військової служби, та деяких інших осіб», за якими нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, оскільки вказані положення відносяться до пенсій, які були нараховані пенсійним органом, проте, фактично не виплачені особі, а в даних спірних відносинах нарахування (перерахунок) пенсії взагалі не відбулось.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що додаткова постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі, за змістом ідентичні викладеним в адміністративному позові, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.195, 197, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а додаткову постанову Заводського районного суду м.Миколаєва від 27 січня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності згідно законодавства та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому КАС України.

Головуючий: ОСОБА_3
Суддя: Суддя: ОСОБА_4 ОСОБА_1