Справа № 607/13518/16-а
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року Справа № 876/4039/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 лютого 2017 року по справі № 607/13518/16-а за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області третьої особи Управління освіти і науки Тернопільської міської ради про зобовязання вчинити дії,-

В C Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про зобов'язання вчинити дії, а саме призначити та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій станом на день призначення пенсії.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що у неї наявний достатній відповідний стаж для допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», проте відповідачем протиправно відмовлено їй у призначенні такої допомоги з огляду на те, що з поданих нею документів для призначення пенсії за віком неможливо прийняти рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги, оскільки посада класовода не передбачена Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року, а робота на посаді вчителя, за зазначений період не підтверджена.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено.

Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 лютого 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що з поданих позивачкою документів для призначення пенсії за віком, неможливо прийняти рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги, оскільки посади класовода не передбачено Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року, а робота на посаді вчителя, за зазначений період не підтверджена.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.ст. 41, 196 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного пристрою.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що позивачка з 18.08.1980 року працювала вчителем початкових класів, про що свідчить: наказ Тернопільського міського відділу народної освіти від 13 серпня 1980р. № 525-к де зазначено, що ОСОБА_1 призначена на посаду вчителя початкових класів в середню школу № 9; наказ Тернопільського міського відділу народної освіти від 9 серпня 1982р. № 330-к де зазначено, що ОСОБА_1 призначена на посаду вчителя початкових класів СШ № 9; записи за № 5 від 22.02.1982р., № 7 від 10.08.1982р. зроблені директором ТСШ № 9 в трудовій книжці позивачки про те, що ОСОБА_1 призначена на посаду вчителя початкових класів.

Також в атестаційних листах від 24.10.2005р., 28.04.2010р., 02.04.2015р., у свідоцтвах про підвищення кваліфікації виданих Тернопільським обласним комунальним інститутом післядипломної педагогічної освіти від 11 червня 2014р. № 1444 та від 21 квітня 2010 року №1099 вказано, що позивачка пройшла курси підвищення кваліфікації вчителів початкових класів.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді вчителя початкових класів, тимчасово на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до одного року з 10.08.1982 року займала посаду класного керівника, що підтверджується наказом Тернопільського міського відділу народної освіти від №330 від 10.08.1982 року.

У жовтні 2016 року позивачка звернулася до Тернопільського об'єднаного управління пенсійного фонду України Тернопільської області за призначенням пенсії, а також допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

Листом №14417/05 від 11.11.2016 р. Тернопільське об'єднане управління пенсійного фонду України Тернопільської області відмовило ОСОБА_1 у наданні одноразової допомоги, оскільки посади «класовода» не передбачено Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року, а робота на посаді вчителя, за зазначений період не підтверджена.

Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами апеляційний суд виходить з наступних міркувань.

Пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до підпункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23 листопада 2011 року затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Пунктом 2 зазначеного вище Порядку передбачено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 ( 909-93-п ) «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Пунктом 4 Порядку передбачено, що страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім цього, відповідно до пунктів 5-7 Порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, передбачена посада «учитель» у загальноосвітніх навчальних закладах.

Згідно з Положенням про класного керівника навчального закладу системи загальної середньої освіти (далі Положення), який затверджений Наказом МОН України № 434 від 06.09.2000 р. класний керівник - це педагогічний працівник, який здійснює педагогічну діяльність з колективом учнів класу, навчальної групи професійно-технічного навчального закладу, окремими учнями, їх батьками, організацію і проведення позаурочної та культурно-масової роботи, сприяє взаємодії учасників навчально-виховного процесу в створенні належних умов для виконання завдань навчання і виховання, самореалізації та розвитку учнів (вихованців), їх соціального захисту.

Відповідно до п. 2.1. Положення обов'язки класного керівника покладаються на педагогічного працівника навчального закладу системи загальної середньої освіти, який має педагогічну освіту або відповідну професійну освіту та професійно-педагогічну підготовку, здійснює педагогічну діяльність, фізичний та психічний стан здоров'я якого дозволяє виконувати ці обов'язки.

Пунктом 2.3. Положення передбачено, що на класного керівника покладається керівництво одним класом, навчальною групою. У початкових класах класне керівництво здійснює вчитель початкових класів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1, займаючи посаду класного керівника, здійснювала педагогічну діяльність, а відтак набувала учительський стаж.

Зі змісту наведених вище правових актів, на переконання колегії суддів, посада класного керівника, яку займала позивач тимчасово, на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до одного року, з 10.08.1982 року, одночасно з посадою вчителя початкових класів, узгоджується з ознаками посад закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а відтак на отримання спірної одноразової допомоги.

Отже, період роботи позивача на посаді класного керівника у ТСШ № 9 з 1982 року співпадає з періодом робити ОСОБА_1 на посаді вчителя початкових класів та підлягає зарахуванню до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугою років як педагогічному працівнику.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується достатній стаж роботи ОСОБА_1 на посаді учителя, колегія суддів приходить до висновку про помилковість твердження відповідача про те, що згідно з поданими позивачкою документами для призначення пенсії за віком неможливо прийняти рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Відтак, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача та зобовязання виплатити позивачці грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 лютого 2017 року по справі № 607/13518/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

ОСОБА_3