Справа № 348/366/17
Суддя: Мужик І.І.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/366/17

10 квітня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Мужика І.І.

секретаря: Дмитрук С.І.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Поп»юк І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Надвірнянського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії.

В судовому засіданні позивач по справі ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, просить визнати дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області неправомірними та зобов»язати вчинити певні дії щодо перерахунку розміру пенсії.

Представник відповідача - Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області ОСОБА_2 позов не визнала і просить в його задоволенні відмовити, оскільки він безпідставний.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.71 КАС України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи,перевіривши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.55 Конституції України, ст.ст.2, 6 КАС України.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них та їхніх сімей.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 1 статті 71 КАС України закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.3 КАС України є суб'єктом владних повноважень, то застосуванню при розв'язанні спору підлягають норми ч.2 ст.71 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень ч.1 ст.4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в рішенні від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було реальним.

Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС України, також убачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується.

В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є пенсіонером і перебуває на обліку у Надвірнянському об'єднаному управлінні ПФУ Івано-Франківської області, де з 05.06.2000 року вона отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», у розмірі 86 відсотків від суми заробітної плати.

Стаж роботи позивача по справі ОСОБА_1 на день призначення пенсії склав 16 років 02 місяці 07 днів, що підтверджується її трудовою книжкою (ас.11-15).

З 21.10.2014 року позивача по справі ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

30.01.2017 року позивач по справі ОСОБА_1 звернулася із заявою до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про переведення її на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» та здійснити перерахунок пенсії у зв»язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям згідно довідки про заробітну плату №10-07/32 від 30.01.2017 року, виданої Надвірнянською РДА.

Однак, листом Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області за №48/Я-15 від 03.02.2017 року позивачу по справі ОСОБА_1 відмовлено у такому перерахунку, мотивуючи тим, що відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» 889-VIII від 10.12.2015 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року, окрім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» 889-VIII від 10.12.2015 року передбачено право державних службовців на призначення пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року. Отже, перевести позивача по справі ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з врахуванням довідки №10-07/32 від 30.01.2017 року немає підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 37 Закону України "Про державну службу" в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії позивачу, передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше - 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" від 16.01.2003 року № 432-ІV доповнено Закон України "Про державну службу" ст. 37-1 такого змісту: у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв"язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов"язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Статтею 10 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії або за різними законами, що регулюють питання пенсійного забезпечення окремих категорій громадян науковців, держслужбовців, військовослужбовців, та інших, призначається один із цих видів пенсії за її вибором. В усіх випадках з урахуванням вибору самої особи виплачується одна пенсія.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об»єктивного розгляду всіх поданих документів ограном, що призначає пенсію, згідно порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) та виплати пенсії.

Відповідно до п.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший проводиться з дня подання заяви з усіма необхідними документами про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що містяться на час переведення у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Звернення позивача по справі ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області повинно розглядатись як переведення її на інший вид пенсії, а не як призначення пенсії, як державному службовцю за нормами нового законодавства.

Постановою КМ України від 08 лютого 2017 року № 71 «Про внесення змін до постанови КМ України від 18 січня 2017 року № 15» внесено зміни до постанови КМ України від 18 січня 2017 року № 15, та визначено питання оплати праці працівників державних органів.

Постанова КМ України від 08 лютого 2017 року № 71 набирає чинності з дня опублікування та застосовується з 1 січня 2017 року.

На виконання зазначеної постанови КМ України Надвірнянською районною державною адміністрацією 28.02.2017 року позивачу по справі видана довідка про заробітну плату за № 14-06/32, згідно якої посадовий оклад головного спеціаліста складає 4000 грн., надбавка за ранг - 200 грн., надбавка за вислугу років 1920 грн., загальна сума для обчислення пенсії становить 6120 грн.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2015 року позов позивача по справі ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду в Надвірнянському районі щодо відмови ОСОБА_1 при призначенні пенсії у застосуванні показника середньої заробітної плати за 2011-2013 роки (2700,98 грн.). Зобовязано управління Пенсійного фонду в Надвірнянському районі застосувати при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з 21.10.2014 року та подальшому її перерахунку показник середньої заробітної плати за 2011-2013 pоки (2700,98 грн.), здійснити виплату недоотриманих нею грошових коштів, та проводити виплату пенсії у перерахованому розмірі.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2015 року постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії залишено без змін.

А тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

На підставі ст.ст. 18, 124 Конституції України, Закону України «Про державну службу», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про оплату праці» та керуючись ст. ст. 163,167,186,254 КАС України, суд,-

Постановив:

Позов ОСОБА_1 - задоволити частково.

Визнати неправомірними дії Надвірнянського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком, як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв»язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям з 01.01.2017 року.

Зобов'язати Надвірнянське об"єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з 31 січня 2017 року перевести ОСОБА_1 на песію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», врахувавши 86 % сум заробітної плати.

Зобов'язати Надвірнянське об"єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здіснити з 31 січня 2017 року перерахунок пенсії ОСОБА_1, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» в poзмірі 86 відсотків заробітної плати, включивши до заробітної плати суми вказані у довідці про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, виданій Надвірнянською районною державною адміністрацією №14-06/32 від 28.02.2017 року з урахуванням виплачених сум, виплатити ОСОБА_1 недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст. 186 КАС України.

Суддя Мужик І.І.

Повний текст постанови виготовлено 12.04.2017 року.