Справа № 825/106/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/106/17 Головуючий у 1-й інстанції: Орленко В.І. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

11 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Куликівські аграрні інвестиції» на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Куликівські аграрні інвестиції» до Приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Лисенко Наталії Борисівни, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Горбів Агро», Відділ Держгеокадастру у Куликівському районі Чернігівської області, Куликівська районна державна адміністрація про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Куликівські аграрні інвестиціїзвернулось з позовом до Приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Лисенко Наталії Борисівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, ТОВ «Горбів Агро», Куликівська районна державна адміністрація Чернігівської області, Відділ Держгеокадастру у Куликівському районі Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Лисенко Наталії Борисівни від 13.09.2016 № 31370280.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що у зв'язку із прийняттям оспорюваного рішення виникла подвійна реєстрація права оренди на одну і ту ж земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.03.2008 між ПП «Куликівські аграрні інвестиції» та гр. ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,83 га, кадастровий номер НОМЕР_1 строком на 10 років, який 12.06.2008 зареєстровано у Куликівському районному відділі Чернігівської філії ДП «Центр ДЗК» при Державному Комітеті України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 09.

13.09.2016 приватним нотаріусом Лисенко Л.Б. проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована за адресою: Чернігівська область, Куликівській район, Дроздівська сільська рада за ТОВ «Горбів Агро» та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 31370280.

Вважаючи рішення відповідача від 13.09.2016 року № 31370280 таким, що порушують права позивача, останній звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що перед прийняттям оспорюваного рішення Відповідачем виконано обов'язок щодо перевірки у повноважних органів та реєстрі інформації про зареєстровані права на вказану земельну ділянку та встановлено відсутність реєстрації та обмежень на реєстрацію, відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а відтак рішення - правомірне.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно статті 2 Закону України від 01.07.04р. № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Згідно частини 1 статті 3 Закону № 1952-IV загальними засадами державної реєстрації прав в тому числі є гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Частиною 2 цієї ж статті Закону також передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 10 Закону № 1952-IV, державним реєстратором є, зокрема, нотаріус.

Згідно п.п. 1 - 4 частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV, державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.

За змістом ст. 46-1 Закону України "Про нотаріат", нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов'язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них.

Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов'язково використовує відомості Єдиного державного демографічного реєстру, а також Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України.

Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва обов'язково використовує також відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру.

Інформація з єдиних та державних реєстрів, отримана нотаріусом під час вчинення нотаріальних дій, залишається у відповідній справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса.

Користування єдиними та державними реєстрами здійснюється безпосередньо нотаріусом, який вчиняє відповідну нотаріальну дію.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Крім того, законодавець ставить перед державним реєстратором обов'язок під час проведення державної реєстрації прав запитувати від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року.

Судом встановлено, що при проведенні державної реєстрації за ТОВ «Горбів Агро» права оренди на вказану земельну ділянку Відповідачем було встановлено відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, а також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У Державних реєстрах відсутні записи та відомості щодо укладеного договору оренди землі від 01.03.2008 р. між Позивачем та ОСОБА_3, а тому відсутні підстави вважати, що у зв'язку із прийняттям оспорюваного рішення виникла подвійна реєстрація права оренди на одну і ту ж земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1.

З огляду на це, та враховуючи, що Відповідачу було подано повний та належно оформлений пакет документів, який вимагається Законом № 1952-IV для вчинення відповідної реєстраційної дії, а також на відсутність визначених статтею 24 цього Закону вичерпних підстав для відмови в державній реєстрації прав оренди ТОВ «Горбів Агро», відсутні правові підстави для висновку про протиправність оспорюваного рішення.

Відповідно до статті 20 Закону України від 7 липня 2011 року N 3613-VI «Про Державний земельний кадастр», відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру є обов'язковим.

На вимогу суду приватним нотаріусом Лисенко Н.Б. надано витяг з Державного земельного кадастру, номер витягу НВ-017, в якому відсутності відомості щодо інших користувачів спірної земельної ділянки, право оренди яких було б зареєстровано, зокрема за іншими договорами на час прийняття оскаржуваного рішення.

Отже, враховуючи статус відомостей Державного земельного кадастру, у суду відсутні підстави для висновку про протиправність оспорюваного рішення.

Доводи апелянта про те, що договір оренди землі від 01.03.2008 р. був належним чином зареєстрований спростовуються фактичними обставинами справи.

Так, відповідно до частини 2 статті 202 Земельного кодексу України, у редакції чинній до 01.01.2013, державний реєстр земель складається з двох частин:

а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок;

б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Згідно з абз. 6 пп.1.2 п.1 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 №174, чинного до 20.08.2012 року, державний реєстр земель - це складова частина державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою АС ДЗК.

Відповідно до абз.8, 11 пп.1.2 п.1 вказаного Тимчасового порядку:

- Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (далі - книга реєстрації) - це документ суворого обліку, який є складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок;

- Поземельна книга - це документ, який є складовою частиною державного реєстру земель, і містить відомості про земельну ділянку, в тому числі кадастровий план, відомості про державний акт на право власності на землю, державний акт на право постійного користування землею, договір оренди землі та власника, користувача, орендаря (суборендаря) земельної ділянки і формується за допомогою АС ДЗК.

Відповідно до наведених вище нормативних актів, договори оренди вважалися зареєстрованими в Державному реєстрі земель за умови внесення записів до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що договір оренди земельної ділянки від 01.03.2008 року, укладений між ПП «Куликівські аграрні інвестиції» та ОСОБА_3, не був належним чином зареєстрований у відповідності до вимог, п.п. 2.4. - 2.10, п.п. 3, 9.4, 12, 14 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.03р. №174, а саме дані про цей договір не було внесено до Поземельної книги, оскільки в 2008 році не були оформлені реєстраційна картка та обмінний файл.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів. -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Куликівські аграрні інвестиції» - залишити без задоволення, постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Кучма А.Ю.

Безименна Н.В.