Справа № 807/205/16
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 р. Справа № 876/1730/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року по справі за позовом Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" до Державної фіскальної служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна казначейська служба України, Ужгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" звернулось в суд з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності щодо не зарахування шляхом не збільшення суми поповнення електронного рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника коштів з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України та зобовязання зарахувати на рахунок № 2116 у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника кошти у сумі 4486117,35 грн відповідно до договорів про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року №375.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» від 16.07.2015 року, доповнено п. 200-1.4 ст. 200-1 Податкового кодексу України підпунктом «в». Зазначені зміни спрямовані на впорядкування податкових відносин при використанні субвенції з державного бюджету для сплати податкових платежів відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №375 від 04.06.2015 «Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню». За результатами цих змін на електронні рахунки в органах казначейства постачальників комунальних послуг повинні зараховуватись суми субвенцій з бюджету, які збільшуватимуть реєстраційну суму для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 ПК України. Позивачем було отримано субвенцію у загальній сумі 4486117,35 грн. Відповідна сума направлена на погашення заборгованості з податку на додану вартість. Однак на сьогоднішній день, вищевказані вимоги законодавства України відповідачем є невиконаними.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України та зобов'язано останню зарахувати на рахунок КП "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" № 2116 у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника кошти у сумі 4486117,35 грн на виконання договорів про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року №375.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Державною фіскальною службою України подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову про відмову в задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та зазначає, що позивач не доводить та не обґрунтовує доказами бездіяльність саме ДФС України у неперерахуванні коштів на електронний рахунок, адже згідно Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569, збільшенню суми поповнення електронного рахунку передує здійснення певних процедур відповідної взаємодії органів як ДФС України, так і ДКС України. ДФС України вчинило всі передбачені Порядком № 569 дії, які передують поповненню електронного рахунку позивача, однак не вправі поповнити електронний рахунок, оскільки ДКС України не провело зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань підприємству, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується ДКС України, і не повідомило про це ДФС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Комунальне підприємство "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" згідно постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року № 375 отримало субвенцію з державного бюджету в сумі 4486117,35 грн.

Вищевказану суму перераховано позивачем до загального фонду Державного бюджету України на погашення заборгованості з податку на додану вартість, що підтверджується відповідними платіжними.

Позивач листом «Щодо електронного адміністрування податку на додану вартість» від 01.03.2016 року №354 звернувся до відповідача, до третьої особи 2 до щодо вжиття всіх можливих заходів щодо припинення порушення порядку адміністрування податку на додану вартість та забезпечення можливості позивачеві проводити реєстрацію податкових накладних, зокрема, шляхом своєчасного відображення проведених взаєморозрахунків (а.с. 78-79).

Відповідач листом від 12.03.2016 року надав відповідь позивачеві на його лист від 01.03.2016 року №354, а саме повідомив, що на підставі отриманої від третьої особи 1 інформації про проведення розрахунків із погашення заборгованості з різниці у тарифах відповідач надає до третьої особи 1 коригуючі реєстри та відповідно до вказаних реєстрів третя особа 1 зменшує залишок узгоджених податкових зобовязань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується третьою особою 1 до виконання в повному обсязі і повідомляє про це відповідача, відтак між відповідачем, третьою особою 1 та Міністерством фінансів України проводиться робота у напрямі забезпечення безумовного виконання вимог ПК України та врахування таких сум у СЕА.

Також, листом від 23.03.2016 року №1172/10/07-01 третя особа 2 надала відповідь позивачеві на лист від 01.03.2016 року №354 та повідомила, що враховуючи те, що ведення та супроводження системи електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюється на центральному рівні, третя особа 2 звернулася до відповідача з проханням сприяти у вирішенні проблемного питання щодо виконання пункту 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2015 року № 967.

Крім того, відповідач листом від 29.08.2016 року № 18623/6/99-99-15-01-03-15 повідомив, що порядок та строки врахування сум зменшення картотеки Казначейства в поповнення електронного рахунку встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок та строки визначені п. 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, однак існуючий порядок не дає можливості збільшити реєстраційну суму платника на суму проведених розрахунків у разі відсутності картотеки.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-VІІІ було доповнено статтею 200-1 ПК України та передбачено електронне адміністрування податку на додану вартість.

Законом України від 16 липня 2015 року № 643-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість», який набрав чинності 29.07.2015, було доповнено пп. «в» п. 200-1.4 ст. 200-1 ПК України.

Відповідно до пп. «в» п. 200-1.4 ст. 200-1 ПК України на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти, зокрема з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2015 року №967 внесено зміни до п.9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року № 569 (далі Порядок № 569), в частині відображення в системі електронного адміністрування податку на додану вартість сум сплаченого податку при проведенні розрахунків платників податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування. Дані зміни набрали чинності 01.12.2015 року.

Згідно з пунктом 9 Порядку №569 у разі проведення органами Казначейства розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку, в поповнення електронного рахунка враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, за коригуючими реєстрами.

Інформація про проведення таких розрахунків з податку надається Казначейством до ДФС у розрізі платників податку не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати проведення таких розрахунків.

На підставі інформації про проведення розрахунків, отриманої від Казначейства, ДФС формує та не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати отримання такої інформації надсилає Казначейству коригуючі реєстри у межах залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, але не більше суми проведених розрахунків.

У день отримання коригуючих реєстрів Казначейство зменшує залишок узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, та повідомляє про це ДФС.

ДФС на підставі інформації про зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати отримання такої інформації збільшує суму поповнення електронного рахунка такого платника податку на суму такого зменшення.

Зазначені зміни спрямовані на впорядкування податкових відносин при використанні субвенції з державного бюджету для сплати податкових платежів відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №375 від 04.06.2015 року «Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню».

За результатами цих змін на електронні рахунки в органах казначейства постачальників комунальних послуг повинні зараховуватись суми субвенцій з бюджету, які збільшуватимуть реєстраційну суму для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 ПК України.

Суд першої інстанції з врахуванням наведених вище положень дійшов вірного висновку, що електронне адміністрування податку на додану вартість передбачає сукупність послідовних дій, які зобов'язані вчиняти відповідні органи Державної казначейської служби України та Державної фіскальної служби України. При цьому, алгоритм дій та їх строки чітко регламентовані Порядком № 569, відповідно до якого, вчинення кожної наступної дії можливе лише за умови повного виконання попередньої дії.

Одночасно судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Державна казначейська служба України листом від 18.12.2015 року №9-08/1161-32019 на виконання п. 9 Порядку № 569 надала відповідачеві інформацію щодо зарахованих 17.12.2015 року сум з податку на додану вартість за результатами проведених розрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року № 375 «Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, палення та водопостачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню».

Також з інформації Державної казначейської служби України про проведення розрахунків відповідач відповідно до п. 9 Порядку № 569 повинен сформувати та не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати отримання такої інформації надіслати третій особі 1 коригуючі реєстри у межах залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав але не більше суми проведених розрахунків. Однак, відповідачем такі коригуючі реєстри не надавались.

Разом з тим Державна казначейська служба України листом від 18.08.2016 року №12-08/54-14179 підтвердила, що починаючи з 11 грудня 2015 року останньою надавалася до відповідача інформація про проведені розрахунки у грудні 2015 року, проте коригуючі реєстри за формою, яка передбачена чинною Специфікацією взаємодії системи Казначейства з системою ДФСУ, до Державної казначейської служби України від відповідача не надходили, відповідно суми податку на додану вартість, сплачених платниками за результатами проведених розрахунків згідно з Постановою №375 не відображені в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Також, відповідно до листа від 18.08.2016 року №12-08/54-14179 Державна казначейська служба України листом від 25.05.2016 року №14-08/660-9083 надіслала до відповідача погоджений із зауваженнями проект постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до п. 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість».

Проте, сума субвенції в розмірі 4486117,35 грн. не була зарахована на електронний рахунок, що спричинило неможливість реєструвати податкові накладні споживачами послуг позивача з жовтня 2015 року в системі електронного декларування, відтак споживачі послуг позивача - платники податку на додану вартість не можуть включити до свого податкового кредиту суми відшкодування податку на додану вартість відповідно до ст. 198 ПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

З огляду на викладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції в тому, що Державна фіскальна служба України протиправно не зарахувала шляхом не збільшення суми поповнення електронного рахунку товариства у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника коштів з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України, у порушення пункту 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість.

Отже, переглянувши постанову суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.212, ст.254 КАС України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року в справі №807/205/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Р.В. Кухтей

ОСОБА_2

Повний текст виготовлено 11.04.2017р.