Справа № 404/10567/14-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" квітня 2017 р. м. Київ К/800/44674/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Донця О.Є., Мороза В.Ф.,

При секретарі Ловецкій Т.В.

За участю сторін: позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 червня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області в якому просила визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області щодо не призначення пенсії за вислугу років, передбаченої ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області здійснити зарахування до стажу прокурорської роботи відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та нарахування пенсії за вислугу років починаючи з 28.11.2014 року зарахувавши в стаж роботи, що дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років працівниками прокуратури 23 роки 4 місяці 6 днів, а саме: половину строку навчання у технікумі - 11 місяців 3 дні, половину строку навчання в Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого 2 роки 8 місяців 24 дні, час перебування на посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, а саме 4 роки 5 місяців, стаж роботи на посадах прокурорів 15 років 3 місяці 9 днів.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1, не оспорюючи висновки судів попередніх інстанцій щодо вирішення позовних вимог стосовно зарахування до стажу, необхідного для нарахування пенсії за вислугу років навчання на заочному факультеті в Національній академії ім. Ярослава Мудрого, посилаючись на порушенням судами норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясуванням судами обставин справи, просила оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Листом відповідача № 106/Ч-11 від 03.12.2014 року їй повідомлено про відмову в нарахуванні пенсії у зв'язку з відсутністю необхідної вислуги років, оскільки період навчання з 01.09.1993 року по 10.02.1999 рік у Національній юридичній академії України їм. Ярослава Мудрого, а також стаж роботи в Добровеличківському райвиконкомі в період з 17.03.1995 року по 18.08.1999 рік не підлягає включенню до стажу роботи за вислугу років. Свою відмову у зарахуванні до стажу роботи час перебування на державній службі управління Пенсійного Фонду мотивувало тим, що вона зараховується лише за умови наявності у працівника вищої юридичної освіти.

Не погодившись з такою позицією відповідача ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з доводами якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу спірних періодів роботи є правомірними.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає висновки судів попередніх передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 року № 1789-XII "Про прокуратуру" (чинного на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1789-XII) прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення певної вислуги років.

До вислуги років, яка дає право на пенсію, згідно з цією статтею зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 зазначеного Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років (частина шоста статті 50-1 Закону № 1789-XII).

Так, як видно з матеріалів справи, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, звертаючись до суду з зазначеним позовом, ОСОБА_1 просила визнати неправомірною відмову відповідача щодо не призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»; зобов'язати відповідача здійснити призначення пенсії за вислугу років починаючи з 28.11.2014 року, та зарахувати до стажу прокурорської роботи що дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років 23 роки 4 місяці 6 днів, а саме:

- половину строку навчання у технікумі - 11 місяців 3 дні;

- половину строку навчання в Національній юридичній академії ім. Ярослава Мудрого - 2 роки 8 місяців 24 дні;

- час перебування на посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, - 4 роки 5 місяців;

- стаж роботи на посадах прокурорів - 15 років 3 місяці 9 днів.

Водночас, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції залишено поза увагою позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зарахування до стажу прокурорської роботи, що дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років строку навчання позивачки на юридичному факультеті Полтавського сільськогосподарського технікуму, що призвело до процесуальних порушень, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, на зазначені порушення уваги не звернув.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Частиною 1 статті 44 і частиною 5 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

На виконання названих норм Закону № 1058-IV правлінням Пенсійного фонду затверджено Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок).

За змістом положень пунктів 4.1, 4.3, 4.7, 4.10 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі. Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. При прийманні документів щодо виплати пенсії орган, що призначає пенсії, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, знімає копії з відповідних документів. Не пізніше 10 днів після надходження всіх необхідних документів для виплати пенсії орган, що призначає пенсію, повинен їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке оформлюється розпорядженням. Надані документи та заява зберігаються в пенсійній справі.

Аналіз вказаних нормативних актів свідчить про те, що за результатами заяви та доданих до неї документів пенсійний орган повинен ухвалити рішення про призначення (перерахунок) чи про відмову у призначенні (перерахунку) раніше призначеної пенсії.

Водночас, як свідчать матеріали справи, УПФ рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 не приймало. В свою чергу відповідь надана листом, що суперечить вимогам вище згаданих норм.

Суди під час розгляду справи на зазначене уваги також не звернули.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання прро досторвірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи (частина друга статті 227 КАС України).

Зважаючи на те, що ухвалені у справі судові рішення не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно встановлених обставинах справи, їх належній правовій оцінці, вони підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, так як порушення допущені обома судовими інстанціями.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 231, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 червня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку ст. ст. 235-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: