Справа № 813/292/17
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року м. Львів № 813/292/17

15 год. 46 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у колегіальному складі: головуючий суддя Клименко О.М., суддя Гавдик З.В., суддя Ланкевич А.З., за участю секретаря судового засідання Єрмакової Х.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача 1: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2;

позивача 2: представник ОСОБА_2;

відповідача 1: представник не прибув;

відповідача 2: представник не прибув;

відповідача 3: відповідача не прибув;

відповідача 4: представник Лешик І.П.;

третьої особи 1: ОСОБА_4, представник ОСОБА_5;

третьої особи 2: ОСОБА_6;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_7 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, головного державного інспектора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Рибчанського Олександра Олеговича, головного державного інспектора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Грімнака Андрія Андрійовича, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування приписів та рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, головного державного інспектора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Рибчанського Олександра Олеговича, головного державного інспектора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Грімнака Андрія Андрійовича, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання протиправними дій відповідачів 2 та 3 щодо проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил 09.09.2016 року та складання акта перевірки № 6/1402/16-пз від 09.09.2016 року, визнання протиправними та скасування приписів № 6/1402/16-1 та № 6/1402/16-2 від 09.09.2016 року та рішення про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації № 13/09-2 від 13.09.2016 року.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що у відповідачів були відсутні правові підстави для проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, оскільки на момент її проведення позивачами не здійснювалось підготовчих або будівельних робіт та у них був відсутній статус суб'єктів містобудування. Стосовно виявлених під час проведення перевірки порушень позивачі зазначають, що невідповідність назви об'єкта містобудування в декларації про готовність об'єкта до експлуатації та невідповідність площі, зазначеної у декларації, не можуть бути підставами вважати об'єкт будівництва самочинним будівництвом. Стверджують, що проект реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_1 не підлягав обов'язковій експертизі з урахуванням вимог ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Крім того, зазначають, що відповідачами порушено порядок прийняття рішення про скасування декларації, оскільки не повідомлено про її скасування позивачів протягом трьох робочих днів.

Позивач 1 та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові. Просили адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача 1 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, заперечення проти позову не подав.

Відповідачі 2 та 3 подали письмові заперечення проти позову, в яких зазначили, що позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, за наслідками якої складено акт перевірки № 6/1402/16-пз від 09.09.2016 року, була проведена на підставі звернення гр. ОСОБА_6 від 01.07.2016 року та відповідно до вимог ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. За результатами вказаної перевірки було встановлено ряд порушень містобудівного законодавства, що слугувало підставою для прийняття спірних приписів та рішення про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Вважають адміністративний позов безпідставним та просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідачі 2 та 3 в судове засідання не прибули, подали до суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідач 4 подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що станом на момент реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації позивачі не провели експертизу проектної документації на міцність та надійність, тому у декларації наведено недостовірні дані, що є підставою вважати об'єкт будівництва по АДРЕСА_1 самочинним будівництвом. Крім того, ствердив, що у ОСОБА_1 відсутній документ на право володіння чи користування земельною ділянкою, відтак, вона не може бути замовником будівництва відповідно до ст. 1 Закону України «Про архітектурну діяльність». Вважає, що відповідачі діяли у суворій відповідності до вимог містобудівного законодавства, а доводи позивачів є безпідставними.

Представник відповідача 4 в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому запереченні, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позиція третіх осіб викладена в письмових запереченнях на адміністративний позов, де зазначено, що позивачами порушено вимоги містобудівного законодавства під час проектування та будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1, а до декларації про готовність об'єкта до експлуатації позивачами свідомо внесено дані, які не відповідають дійсності. Вважають адміністративний позов безпідставним, а дії, приписи та рішення відповідачів - такими, що вчинені та прийняті відповідності до вимог містобудівного законодавства.

Треті особи та представник третьої особи 1 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили з підстав, викладених у письмових запереченнях, просили у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Суд заслухав пояснення позивача 1, представника позивачів, представника відповідача 4, третіх осіб та представника третьої особи 1, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

14.12.2012 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області було зареєстровано Декларацію № ЛВ0 про готовність об'єкта до експлуатації - індивідуального житлового будинку (після реконструкції) на АДРЕСА_1.

09.09.2016 року головним державним інспектором Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Рибчанським О.О. та головним державним інспектором Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Грімнаком А.А. на підставі звернення гр. ОСОБА_6 від 01.07.2016 року, направлення для проведення позапланової перевірки № 1402/16-пз від 05.09.2016 року та відповідно до вимог ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, за наслідками якої складено Акт № 6/1402/16-пз від 09.09.2016 року.

Перевіркою встановлено наступні порушення: в декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Індивідуальний житловий будинок (після реконструкції) на АДРЕСА_1», зареєстрованої Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 15.12.2012р. за № ЛВ 0 наведено недостовірні дані, а саме невідповідність назви об'єкту в декларації про готовність об'єкту до експлуатації «Індивідуальний житловий будинок (після реконструкції) на АДРЕСА_1» до назви проектної документації «Реконструкція господарської будівлі під індивідуальний житловий будинок з надбудовою другого поверху по АДРЕСА_1»; у п.12 декларації про готовність об'єкта до експлуатації невірно внесені техніко-економічні показники, а саме: загальна площа 128.9 м2 в декларації вказано 125.1 м2, житлова площа 74,7 м2 в декларації вказано 75,7 м2; у гр. ОСОБА_1 відсутній документ на володіння чи користування земельною ділянкою за вищезазначеною адресою, отже вона не може бути замовником будівництва відповідно до абз. 11 ст. 1 Закону України «Про архітектурну діяльність»; проектна документація затверджена з порушенням вимог містобудівного законодавства оскільки на момент затвердження проектної документації (14.04.2011 року) передбачалось проходження її експертизи згідно зі ст. 7 Закону України «Про архітектурну діяльність» та ч. 3 і ч. 4 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що є порушенням ч. 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 16 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461.

09.09.2016 року відповідачами 2 та 3 видано ОСОБА_1 припис № 6/1402/16-1 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано ОСОБА_1 усунути виявлені під час проведення перевірки 09.09.2016 року порушення вимог містобудівного законодавства.

09.09.2016 року відповідачами 2 та 3 видано ОСОБА_7 припис № 6/1402/16-2 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано ОСОБА_7 усунути виявлені під час проведення перевірки 09.09.2016 року порушення вимог містобудівного законодавства.

13.09.2016 року головним інспектором будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області прийнято рішення № 13/09-Д про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ЛВ0 від 15.12.2012 року.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Згідно з приписами Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, що затверджене Постановою Кабінету Міністрів 9 липня 2014 року № 294 Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553 (далі - Порядок), визначено процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Відповідно до п. 2 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль на об'єктах будівництва, що є власністю іноземних держав, міжнародних організацій, іноземних юридичних і фізичних осіб та розташовані на території України, здійснюється відповідно до цього Порядку.

Згідно з п. 5 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Згідно з п. 7 Порядку позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки, крім іншого, є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно із вимогами статті 38 цього Закону у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

Статтею 39 цього ж Закону встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Відповідно до ч. 2 ст. 39-1 цього ж Закону у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Вказані положення Закону кореспондуються з нормами Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, зокрема, з п. 16 та п. 22 Порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 41 цього ж Закону посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Позивачі стверджують, що у відповідачів були відсутні правові підстави для проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, оскільки на момент її проведення позивачами не здійснювалось підготовчих або будівельних робіт та у них був відсутній статус суб'єктів містобудування.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб'єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи. З урахуванням наведеної норми, а також того, що позивачами здійснено реконструкцію індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1, суд констатує, що станом на момент проведення перевірки позивачі були суб'єктами містобудування в розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Дослідивши подані до матеріалів справи докази та встановивши фактичні обставини справи, судом встановлено, що відповідачі 2 та 3 під час проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил 09.09.2016 року та складання акта перевірки № 6/1402/16-пз від 09.09.2016 року діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а також неупереджено. В той же час, позивачами не надано жодного доказу протиправності оскаржуваних дій відповідачів 2 та 3 стосовно проведення перевірки та складання за її наслідками акта перевірки. Відтак, підстави для задоволення адміністративного позову в частині визнання протиправними дій відповідачів 2 та 3 щодо проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил 09.09.2016 року та складання акта перевірки № 6/1402/16-пз від 09.09.2016 року у суду відсутні.

Стосовно встановлених відповідачами під час проведення перевірки порушень містобудівного законодавства судом встановлено наступне.

В декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Індивідуальний житловий будинок (після реконструкції) на АДРЕСА_1» від 15.12.2012 року за № ЛВ 0 зазначено назву об'єкта будівництва «Індивідуальний житловий будинок (після реконструкції) на АДРЕСА_1», однак проектна документація має назву «Реконструкція господарської будівлі під індивідуальний житловий будинок з надбудовою другого поверху по АДРЕСА_1».

Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорта на житловий будинок на АДРЕСА_1 (т. 2, а. с. 4-6) загальна площа будинку становить 128,9 м2, житлова площа 74,7 м2. У Проекті реконструкції господарської будівлі під індивідуальний житловий будинок з надбудовою другого поверху по АДРЕСА_1 (т. 2, а. с. 9-31) та в Повідомленні про початок виконання будівельних робіт від 29.11.2012 року (т. 2, а. с. 7) зазначено, що загальна площа будинку становить 194,02 м2, житлова площа 92,11 м2. В той же час, у декларації про готовність об'єкта до експлуатації позивачами зазначено загальну площу будинку 125,1 м2, житлову площу 75,7 м2. Вказане свідчить про невідповідність техніко-економічних показників, зазначених у проектній документації та у декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Також судом встановлено, що у п. 11-1 декларації про готовність об'єкта до експлуатації зазначено документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою - Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 20.10.1999 року, відповідно до якого (т. 1, а. с. 243) власником земельної ділянки є ОСОБА_7, та у якому міститься запис про те, що 30.12.2004 року ? частину земельної ділянки подаровано ОСОБА_1 Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що документом, який свідчить про володіння ОСОБА_1 земельною ділянкою за вищезазначеною адресою, є Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 20.10.1999 року з відповідним записом, відтак, ОСОБА_1 є замовником будівництва у розумінні ст. 1 Закону України «Про архітектурну діяльність».

В той же час, судом встановлено, що Проект реконструкції господарської будівлі під індивідуальний житловий будинок з надбудовою другого поверху по АДРЕСА_1 (т. 2, а. с. 9-31) затверджено замовниками 14.04.2011 року.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про архітектурну діяльність» в редакції станом на 14.04.2011 року перед затвердженням проектів у випадках, визначених статтею 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проводиться їх експертиза. Згідно з ч. 4 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції станом на 14.04.2011 року обов'язковій експертизі підлягають проекти будівництва об'єктів, які споруджуються на територіях із складними інженерно-геологічними та техногенними умовами, - в частині міцності, надійності та довговічності.

Відповідно до ДБН В.1.1-12:2006 «Будівництво у сейсмічних районах України» Львівська область розташована у 6 сейсмічній зоні.

Згідно з ДБН А.2.1-1-2008 «Вишукування. Інженерні вишукування для будівництва» складними інженерно-геологічними умовами вважають інженерно-геологічні умови II та III категорій складності, які визначаються за особливістю рельєфу, гідрогеологічного режиму, наявності сейсмічності 6 і більше балів, присутністю потенційно небезпечних природних і техногенних процесів, серед яких: селі, лавини, переробка берегів річок, озер, водосховищ, підтоплення територій, карст, суфозія, схилові процеси (зсуви, обвали, соліфлюкція); а також специфічними видами ґрунтів, які складають будівельний майданчик, серед яких, зокрема, багаторічно мерзлі, просідаючі, набухаючі, органо-мінеральні та органічні, засолені, елювіальні, техногенні.

З урахуванням наведених норм суд дійшов висновку, що Проект реконструкції господарської будівлі під індивідуальний житловий будинок з надбудовою другого поверху по АДРЕСА_1 перед його затвердженням у квітні 2011 року підлягав обов'язковій експертизі в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відтак, станом на момент реєстрації декларації позивачами не було здійснено експертизи проектної документації в частині міцності, надійності та довговічності. Вказане свідчить про наявність у декларації про готовність об'єкта до експлуатації недостовірних даних, що в сукупності з іншими виявленими порушеннями свідчить про те, що об'єкт будівництва «Реконструкція господарської будівлі під індивідуальний житловий будинок з надбудовою другого поверху по АДРЕСА_1» є самочинним будівництвом.

Суд зазначає, що оскільки відповідачами 2 та 3 в ході проведення перевірки об'єкта будівництва позивачів було встановлено порушення вимог містобудівного законодавства, зокрема, здійснення позивачами самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, відповідачами правомірно та в межах наданих повноважень винесено спірні приписи № 6/1402/16-1 та № 6/1402/16-2 від 09.09.2016 року. Позивачами, в свою чергу, не надано суду належних та допустимих доказів порушення відповідачами їхніх прав та інтересів під час винесення оскаржуваних приписів. Відтак, адміністративний позов в частині визнання протиправними та скасування приписів № 6/1402/16-1 та № 6/1402/16-2 від 09.09.2016 року задоволенню не підлягає.

Стосовно твердження позивачів про протиправність рішення про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації № 13/09-2 від 13.09.2016 року суд зазначає, що таке рішення прийнято у відповідності до ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 22 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у зв'язку з виявленням факту подання недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований без належно затвердженого проекту.

Суд вважає безпідставним покликання позивачів на ту обставину, що станом на момент реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації 15.12.2012 року не існувало процедури скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, оскільки орган державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язаний здійснювати свої повноваження відповідно до закону, чинного на момент здійснення такого повноваження, та не може застосовувати процедуру відповідно до закону, який втратив чинність.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 71 КАС України, ці обставини повинен довести суб'єкт владних повноважень, який є відповідачем, оскільки саме з встановленням цих обставин пов'язана правомірність прийнятих рішень.

Позивачі не надали суду належних та допустимих доказів порушення їхніх прав відповідачами під час вчинення дій щодо проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил 09.09.2016 року та складання акта перевірки № 6/1402/16-пз від 09.09.2016 року, винесення приписів № 6/1402/16-1 та № 6/1402/16-2 від 09.09.2016 року та прийняття рішення про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації № 13/09-2 від 13.09.2016 року, а відтак не довели обґрунтованість та законність підстав для задоволення позовних вимог. За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи пояснення сторін, суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

З урахуванням положень ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати на користь позивачів не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 18.04.2017 року.

Головуючий суддя Клименко О.М.

Суддя Гавдик З.В.

Суддя Ланкевич А.З.