Справа № 826/17436/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 квітня 2017 року № 826/17436/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ТОВ «Строймак - синтез» до Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

28

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Строймак - синтез» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.07.2015 №, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що висновки акту від 02.07.2015 №2814/26-56-22-02-03/31868702 «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Строймак - синтез» з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Екоенерджи», ТОВ «Єн-Групп» та покупцями за період з 01.10.2014 по 30.11.2014» є необґрунтованими та спростовуються наявними матеріалами.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Строймак - синтез» з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Екоенерджи», ТОВ «Єн-Групп» та покупцями за період з 01.10.2014 по 30.11.2014, за результатом якої складено акт від 02.07.2015 №2814/26-56-22-02-03/31868702 (далі - акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що податковим органом встановлено порушення вимог п. 44.1 ст. 44, п. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижений податок на прибуток в сумі 888 570 грн.; п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижений податок на додану вартість на суму 972 576 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 24.07.2015:

№ , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 1 215 720 грн (за основним платежем 972 576 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 243 144 грн.);

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємства на загальну суму 1 110 730 грн. (за основним платежем 888 570 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 222 142,5 грн.).

Підставою для висновку податкового органу про наявність порушень позивачем податкового законодавства слугували наступні обставини відображені в акті, а саме:

- не надано доказів транспортування ТМЦ придбаного на підставі спірних договорів,

- договори з ТОВ «Єн-Груп» укладено в м. Єнакієво Донецької області, який віднесено до зони проведення АТО;

- не надано належних доказів надання контрагентом позивача послуг відповідно до спірних договорів,

- не надано доказів оплати позивачем отриманих у ТОВ «Єн-Групп» послуг,

- відповідно до податкової інформації на ТОВ «Екоенерджі» працює 4 особи, місцезнаходження товариства не встановлено, а відтак не товариство не могло фактично здійснювати фінансово-господарські операції.

Відповідно до правової позиції викладеної, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.03.2011 у справі №К-12509/08 наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, то факт виконання поставки товару входить до предмету доказування у справі.

Відповідно до акту перевірки, основним видом діяльності позивача є імпорт мінерального добрива у вигляді сировини та готового продукту з Російської Федерації залізницею через митні пости Бахмач, Прилуки, а саме: після розмитнення сировина залізницею доправляється на переробку до ТОВ «Завод мінеральних добрив Базис» та у вигляді готового продукту відвантажується оптовим покупцям ТОВ «Агрофірма «Беста», ТОВ «Агрокартель».

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Єн-Групп» укладено договір поставки від 01.10.2014 №01/01.10.14, предметом якого є поставка мішків біг-бегів 2-х петлевих з вкладишем, копія якого міститься в матеріалах справи.

На підтвердження факту виконання умов спірного договору позивачем надано суду копії видаткових та податкових накладних, які містяться в матеріалах справи.

Крім того, судом встановлено, що ТОВ «Єн-Групп» (первісний кредитор) укладено з ТОВ «Будівельно-виробнича фірма «Білд» (новий кредитор) договір від 05.11.2014 №Ц0511/14 про відступлення права вимоги за договором від 01.10.2014 №01/01.10.14. На підтвердження оплати позивачем коштів ТОВ «Будівельно-виробнича фірма «Білд», позивачем надано суду копії банківських виписок.

Також, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Єн-Групп» укладено договір про надання послуг пакування та перепакування біг-бегів від 03.11.2014 №0311/14П, копія якого міститься в матеріалах справи.

На підтвердження факту виконання умов зазначеного договору позивачем надано суду копії актів виконаних робіт та податкові накладні,які долучено до матеріалів справи.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ЄН-Групп» (первісний кредитор) та ТОВ «Будівельно-виробнича фірма «Білд» (новий кредитор) укладено договір від 05.11.2014 №Ц0511/14 про відступлення права вимоги за договором від 01.10.2014 №01/01.10.14. На підтвердження оплати позивачем коштів ТОВ «Будівельно-виробнича фірма «Білд», позивачем надано суду копії банківських виписок.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Єн-Групп» укладено договір від 01.10.2014 №0110/14Б надання бухгалтерських послуг, копія якого міститься в матеріалах справи. На підтвердження факту виконання зазначеного договору позивачем надано суду копії: актів прийому-передачі бухгалтерських документів, акт здачі-прийняття робіт, податкової накладної, бухгалтерського звіту, які долучено до матеріалів справи.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ЄН-Групп» (первісний кредитор) та ТОВ «Заліком» (новий кредитор) укладено договір від 06.11.2014 №061114/Ц про відступлення права вимоги за договором від 01.10.2014 №0110/14Б. На підтвердження оплати позивачем коштів ТОВ «Заліком», позивачем надано суду копії банківських виписок.

Також, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Єн-Групп» укладено договір від 01.10.2014 №0110/14Ю, копія якого міститься в матеріалах справи. На підтвердження факту виконання зазначеного договору позивачем надано суду копії: акту виконаних робіт, податкової накладної, звіту про надання юридичних послуг, копії яких долучено до матеріалів справи.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ЄН-Групп» (первісний кредитор) та ТОВ «Уфіна» (новий кредитор) укладено договір від 27.01.2015 №Ц2701/15 про відступлення права вимоги за договором від 01.10.2014 №0110/14Ю. На підтвердження оплати позивачем коштів ТОВ «Уфіна», позивачем надано суду копії банківських виписок.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Єн-Групп» укладено договір надання маркетингових послуг від 01.10.2014 №0110/М, копія якого міститься в матеріалах справи. На підтвердження факту виконання зазначеного договору позивачем надано суду копії: акту виконаних робіт, податкової накладної, маркетингове дослідження ринку добрив України, копії яких долучено до матеріалів справи.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ЄН-Групп» (первісний кредитор) та ТОВ «Уфіна» (новий кредитор) укладено договір від 06.11.2014 №Ц0611/14 про відступлення права вимоги за договором від 01.10.2014 №0110/М. На підтвердження оплати позивачем коштів ТОВ «Уфіна», позивачем надано суду копії банківських виписок.

Щодо доводів податкового органу, що ТОВ «Єн-Групп» знаходиться у м. Єнакієво Донецької області, який віднесено до зони проведення АТО, суд зазначає наступне.

Одним із принципів адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі. Дотримання цього принципу вимагає від суду, який розглядає адміністративну справу, встановлення фактичних обставин справи, навіть якщо на них немає посилання сторін в їх доводах чи запереченнях, з витребуванням відповідних доказів в тому числі із власної ініціативи, що обумовлюється публічним характером спору в адміністративній справі (постанова ВАС України від 04.11.2010 р.).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, відповідно до якого м. Єнакієве Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Суд зауважує, що договори та інші первинні бухгалтерські документи складені ТОВ «Єн-Групп» у м. Єнакієво Донецької області до віднесення зазначеного міста до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, з огляду на викладене, посилання податкового органу на підписання документів у м. Єнакієво не вказує на безтоварність таких договорів.

Суд вважає необґрунтованими доводи податкового органу, що позивачем не надано доказів транспортування ТМЦ (добрива) придбаного у ТОВ «Єн-Групп», суд зазначає, що позивачем надано суду копії договорів про надання транспортних та експедиторських послуг укладених позивачем з перевізниками та товарно-транспортних накладних, копії яких долучено до матеріалів справи.

Крім того, лише відсутність ТТН та/або довіреностей на отримання ТМЦ не може беззаперечно свідчити про нездійснення господарської операції, за умови надання підприємством всіх інших належно оформлених підтверджуючих документів, які мають бути складені в залежності від виду господарської операції (ухвала ВАСУ №К/800/31740/14 від 26.01.2015 р.).

Суд також вважає необґрунтованими доводи податкового органу про відсутність доказів позивачем оплати товарів та послуг отриманих від ТОВ «Єн-Групп», оскільки останнім укладено договір уступки права вимоги та позивачем надано суду належні докази сплати коштів за такими договорами.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Екоенерджи» укладено договір від 01.10.2014 №1/01.10.14 Ор відповідно до умов якого позивачу передано в оренду нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул Луганська, 1а для використання у господарській діяльності в якості складу.

На підтвердження факту виконання умов зазначеного договору позивачем надано суду копії додаткової угоди акту приймання-передачі приміщення, копії яких долучено до матеріалів справи. Факт оплати позивачем оренди приміщення не заперечується податковим органом, отже не потребує додаткового доказування.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Екоенерджи» укладено договір від 01.10.2014 №2/01.10.14 відповідального зберігання, копія якого міститься в матеріалах справи.

На підтвердження факту виконання умов зазначеного договору позивачем надано суду копії акту приймання-передачі послуг, податкової накладної, копії яких долучено до матеріалів справи. Факт оплати позивачем послуг не заперечується податковим органом, отже не потребує додаткового доказування.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

З аналізу статті 198 Податкового кодексу України вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Суд звертає увагу, що наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих постачальником/продавцем податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту, у разі недоведенння реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Під господарською діяльністю у Господарському кодексі України (стаття 3) розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Таким чином, право на податковий кредит з податку на додану вартість виникає в результаті придбання товарів і послуг з метою використання в господарській діяльності. При цьому операція з придбання повинна бути реальною, тобто повинна мати місце об'єктивна зміна складу активів платника податків.

Крім того, в основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку понесені витрати на придбання послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

За відсутності достатніх доказів - первинних документів, які б достовірно підтверджували факт здійснення господарської операції, розкривали її зміст та обсяг з метою та в цілях господарської діяльності платника податку, підстави для формування даних податкового обліку - відсутні.

Суд зауважує, що надані позивачем копії бухгалтерських документів містять лише загальну назву послуги, без деталізації змісту та обсягу таких послуг; а відтак в силу наведених вище правових норм такі документи не є належно оформленими первинними документами для підтвердження факту правомірності формування податкового кредиту з ПДВ.

Крім того, наданими позивачем документами не розкривається зміст та обсяг ймовірно отриманих позивачем бухгалтерських, маркетингових та юридиних послуг, також відсутні будь-які інші супровідні документи, які б дозволяли розкрити зміст та обсяг господарської операції, мету її вчинення в цілях господарської діяльності позивача, ідентифікувати осіб, причетних до вчинення таких операцій.

Таким чином, позивачем не спростовано належними доказами доводи податкового органу щодо відсутності фактичного здійснення вказаних господарських операцій, а відтак, з урахуванням вказаних обставин такі документи не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання послуг.

У своїй постанові від 27.03.12р. Верховний Суд України зазначив, що про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться постачальником послуг, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; відсутність первинних документів обліку.

Також, у постанові Верховного Суду України від 22.09.15р. у справі за позовом ТОВ "Ампір СВ" до ДПІ у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, Верховний Суд України вказав, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення таких операцій всіма необхідними документами первинного бухгалтерського обліку. Наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування податкового кредиту за відсутності факту придбання товару.

Отже, у даному випадку надані позивачем вищевказані документи (рахунки, податкові накладні та акти) є не достатніми доказами, які відображають реальність господарських операцій, приймаючи до уваги надані податковим органом докази фактичної, технічної, технологічної неможливості контрагентів до вчинення дій, що становлять зміст господарської операції з перевезення, як-от: відсутність персоналу, основних фондів, транспортних засобів тощо.

Позивачем не надано документального підтвердження тих обставин та відносин, які супроводжують фактичне виконання такого роду операцій та у сукупності підтверджують їх реальне виконання.

Відтак з огляду на встановлені судом в ході розгляду спору обставини, викладений в акті перевірки висновок податкового органу про порушення позивачем п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України є обґрунтованим та таким, що відповідає дійсним обставинами справи, а винесене на його підставі спірне податкове повідомлення-рішення від 24.07.2015 № є обгрунтованим.

За таких обставин, обґрунтованість відповідачем правомірності та законності підстав донарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість за вищевказані правопорушення як наслідок прямо впливає та вказує на обґрунтованість висновку відповідача про порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України та про заниження позивачем податку на прибуток і визначення податковим органом податкового зобов'язання та штрафних санкцій позивачу по цьому податку, що є підставою для відмови у задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення від 24.07.2015 №.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги ТОВ «Строймак-Синтез» не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда