Справа № 175/4084/16-а(2-а/175/86/16)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 квітня 2017 рокусправа № 175/4084/16-а 2-а/175/86/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року у справі №175/4084/16-а (2-а/175/86/16) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 (далі позивач) було задоволено, визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області (далі відповідач) щодо відмови ОСОБА_2 в застосуванні при здійсненні розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме за 2013-2015 роки, в розмірі 3263,44 грн., в підвищені розміру пенсії за віком на 12,5 відсотків відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та у виплаті їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій згідно пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Суд зобов'язав відповідача здійснити розрахунок пенсії за віком позивача із застосуванням при здійсненні розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески (єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2013-2015 роки, відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підвищити розмір пенсії за віком на 12,5 відсотків відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій згідно пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 31 травня 2016 року.

Із рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неналежну оцінку доказів, відповідач просить постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року скасувати та прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що позивач з 19 листопада 2009 року перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, де їй була призначена пенсія за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», як працівнику освіти, але фактично пенсію по вислузі років з 20 листопада 2009 року по 30 травня 2016 року вона не отримувала, оскільки продовжувала працювати вчителем КЗ «Підгородненська середня загальноосвітня школа №2».

30 травня 2016 року ОСОБА_2 виповнилось 57 років і 6 місяців, що відповідно до статті 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058 дає останній право на призначення пенсії за віком.

31.05.2016 року позивачка звернулась із заявою до управління Пенсійного фонд України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про призначення їй пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та з того часу вона одержує пенсію за віком.

Проте, як встановив суд першої інстанції відповідачем розмір пенсії за віком позивачці був розрахований із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2008 рік (1573,99 гривень 91 копійка), до того ж без застосування вимог частини 3 статті 29 Закону України №1058 щодо встановлення підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію жінкам, які народилися у період до 31.12.1961 року, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

Крім того, позивачці не була виплачена грошова допомога у розмірі 10 місячних пенсій згідно пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» ЗУ №1058.

28.09.2016 року ОСОБА_2 звернулась з відповідною заявою до управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області щодо наявності порушень законодавства при визначенні розміру її пенсії за віком відповідно до вимог Закону №1058 та не виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій згідно пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» цього ж Закону.

Листом від 06.10.2016 року за №3890/02/22 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області було відмовлено позивачці в усуненні порушень чинного законодавства при розрахунку та виплаті пенсії за віком відповідно до вимог Закону України №1058. Відмова в застосуванні при здійсненні розрахунку пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону України №1058, тобто за 2013-2015 роки, та у встановленні підвищення розміру пенсії позивачки за віком на 12,5 відсотків відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону №1058 вмотивована тим, що призначення ОСОБА_2 31.05.2016 року пенсії за віком є переведенням з одного виду пенсії на інший, тобто з пенсії по вислузі років на пенсію за віком. Відсутність підстав для виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій згідно пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058 відповідач мотивує фактом призначення позивачці на 1 день 19.11.2009 року пенсії по вислузі років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Позивач вважаючи такі дії протиправними, відмову необґрунтованою, а свої законні права порушеними, звернулася з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, дійшов висновку, що дії управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області щодо відмови в застосуванні при здійсненні розрахунку пенсії позивачки за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону України №1058, тобто за 2013-2015 роки, в підвищені розміру її пенсії за віком на 12,5 відсотків відповідно до вимог частини 3 статті 29 ЗУ №1058 та у виплаті їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій згідно пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» ЗУ №1058 є неправомірними, такими, що порушують конституційні права позивачки, а тому позов задовольнив.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено види пенсійних виплат, що за рахунок коштів ПФУ призначаються в солідарній системі.

Так, частиною третьою статті 45 вказаного Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 ЗУ №1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Тобто, частиною третьою статті 45 Закону №1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Тому показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії в межах статті 45 має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії, передбаченої Законом №1058.

З матеріалів справи вбачається, що 19.11.2009 року позивачці було призначено пенсію по вислузі років відповідно до іншого Закону, а саме - до Закону України «Про пенсійне забезпечення», котрий передбачає інші підстави призначення пенсії.

Після призначення позивачці пенсії по вислузі років, вона продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Як встановив суд, вперше за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058, позивач звернулась 31.05.2016 року, а тому при розрахунку пенсії відповідач повинен був застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону України №1058, тобто за 2013-2015 роки, в розмірі 3263,44 грн.

Верховний Суд України неодноразово висловлював свою правову позицію щодо застосування частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у справі № 21-612а14 постанова від 31 березня 2015 року, та у справі №21-550а15 постанова від 09 червня 2015 року. В своїх рішеннях ВСУ дійшов висновку, що у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Законом України №1058, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України №1058 такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Тобто, уповноваженою особою УПФУ безпідставно застосовано при призначенні позивачці пенсії за віком ч.3 ст. 45 Закону №1058 та неправомірно розраховано розмір її пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2008 рік (1573,99 гривень 91 копійка). Крім того, УПФУ безпідставно не було застосовано підвищення розміру пенсії позивачки за віком на 12,5 відсотків відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону №1058.

Так, за правилами ст.26 Закону України №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають, зокрема, жінки віку 57,6 років, які народилися з 01 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року. За даними паспорту, копія якого є в матеріалах справи, позивачка народилась 30 листопада 1958 року.

Згідно з частиною 3 статті 29 Закону України №1058, жінкам, які народились у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні 6 місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

В даному випадку закон пов'язує набуття особою права на підвищення розміру пенсії відповідно до частини 3 статті 29 Закону України №1058-1У саме з моментом більш пізнього виходу на пенсію за віком. Тому у позивачки наявне таке право, оскільки пенсія за віком відповідно до ЗУ №1058 їй була призначена в 57 років 6 місяців.

Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України №1058, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків -35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджет України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до ЗУ №1058 та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 вищезазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»- «ж» статті 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків -35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу (від 25до 30 років) роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-1У будь-якого іншого виду пенсії.

Оскільки на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, позивачка не отримувала будь-яку пенсію, досягла пенсійного віку та працювала на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років та має стаж роботи на відповідних посадах більше 30 років, вона має право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» ЗУ №1058.

Тому, дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачці грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» ЗУ №1058-1У є протиправними.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року у справі №175/4084/16-а (2-а/175/86/16) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: А.А. Щербак