Справа № 821/414/17
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/414/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до апеляційного суду Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до апеляційного суду Херсонської області (далі - апеляційний суд, відповідач), в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати їй при виході у відставку вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою та зобов'язати відповідача виплатити зазначену допомогу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з квітня 1990 року працювала на посаді судді, зокрема, з травня 2003 року - на посаді судді апеляційного суду Херсонської області. У вересні 2016 року звільнена з посади судді у відставку, пропрацювавши на цій посаді більше 27 років.

З 1992 року - з часу прийняття Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року держава на законодавчому рівні гарантувала достатній рівень соціального забезпечення суддів та право судді на отримання вихідної допомоги у зв'язку з відставкою. Згідно із ч. 3 ст. 43 цього Закону судді, який пішов у відставку, виплачувалася вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заробітку.

Відповідно до ст. 136 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VІ "Про судоустрій і статус суддів", судді, який вийшов у відставку, виплачувалася вихідна неоподатковувана допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Вважає, що держава, за наявності у неї 20-ти річного стажу роботи на посаді судді, гарантувала їй право на відставку та на отримання при виході у відставку вихідної допомоги. Продовжуючи працювати на посаді судді в наступні роки, мала законні правомірні очікування отримати задекларовану державою вихідну допомогу при виході у відставку у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Законом України від 27.03.2014 № 1166-VІІ "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" статтю 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" було виключено, однак це не позбавляє права на одержання вихідної допомоги при виході у відставку, оскільки це право було набуто до внесення до Закону зазначених змін. Гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних.

Від відповідача до суду надійшло письмове заперечення на позов, в якому відповідач посилається на те, що застосуванню підлягають норми закону, які діють на час прийняття рішення про звільнення судді. Згідно з діючим законодавством на момент звільнення позивача підстави для нарахування та виплати вихідної допомоги відсутні.

Крім того, відповідач звертає увагу, що Конституційний Суд України у своїх рішеннях не відносить вихідну допомогу до конституційних гарантій незалежності судді, а її невиплату до звуження конституційних прав судді.

В задоволенні позовних вимог відповідач просить відмовити.

Позивач та відповідач просили розглядати справу без їх участі.

Згідно з ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді народного судді Генічеського районного народного суду з 9 квітня 1990 року, а з 27 травня 2003 року обрана суддею апеляційного суду Херсонської області. 15 вересня 2016 року звільнена із займаної посади у зв'язку з поданням заяви про відставку відповідно до постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 № 1515-VIII "Про звільнення суддів".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з тлумаченням Конституційним Судом України положення ч. 1 ст. 58 Конституції України, наданим у рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99, дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Стаття 136 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VІ "Про судоустрій і статус суддів", на яку посилається позивач, обґрунтовуючи своє право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою зв'язку із виходом у відставку, була виключена Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", який набрав чинності 1 квітня 2014 року.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", частиною 1 статті 143 якого встановлено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою.

Тобто, в період з 1 квітня 2014 року по 29 вересня 2016 року законом не передбачалось право судді на отримання вихідної допомоги у зв'язку із виходом у відставку.

Як зазначалось вище, позивач була звільнена із займаної посади у зв'язку з поданням заяви про відставку відповідно до постанови Верховної Ради України від 8 вересня 2016 року, а тому у неї відсутнє право на вихідну допомогу.

Суд також погоджується з відповідачем, що вихідна допомога не належить до гарантій незалежності суддів, які не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013 Конституційний Суд вважає, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

Відтак, в задоволенні позовних вимог суд відмовляє повністю.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 161-163 КАС України,

постановив:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до апеляційного суду Херсонської області про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати при виході у відставку вихідної допомоги та зобов'язання виплатити зазначену допомогу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 11.1