Справа № 320/2554/16-а(2-а/320/115/16)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2017 рокусправа № 320/2554/16-а(2-а/320/115/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 серпня 2016 року у справі №320/2554/16-а за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Мелітопольської міської ради в особі адміністративної комісії про скасування постанови про адміністративне правопорушення та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

22 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: скасувати постанову №11 від 10.03.2016 року про адміністративне правопорушення, стягнути моральну шкоду у розмірі 12 000 грн.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що прийнята відносно позивача постанова про адміністративне правопорушення є незаконною та необґрунтованою, оскільки для опалення будинку позивачем було використано тверді побутові відходи, у звязку з чим, не був укладений договір на вивіз твердих побутових відходів. Позивач зазначає, що використовував тверді побутові відходи для опалення будинку з метою економії природного газу, тому його дії не є протиправними. Позивач вважає, що діями відповідача завдано йому моральної шкоди, просить її відшкодувати за рахунок відповідача, моральну шкоду оцінює в розмірі 12 000 грн.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 серпня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 10 березня 2016 року відносно ОСОБА_1 за ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оголошено ОСОБА_1 усне зауваження, в задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову змінити, задовольнивши позовні вимоги про стягнення моральної шкоди на користь позивача у розмірі 12 000 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач при винесенні постанови №11 від 10.03.2016 року порушив права та законні інтереси позивача, які передбачені Конституцією України. Порушення прав позивача нанесли йому моральну шкоду, оскільки він зазнав нервових потрясінь, психологічних розладів та душевних страждань, які потягли за собою зміну усталених ритмів життя позивача (порушення режимів сну, втрату апетиту, тощо). Відтак, на думку позивача, за рахунок відповідача має бути відшкодована нанесена йому моральна шкода, яку позивач оцінює в 12 000 грн.

Позивач просив суд розглянути апеляційну скаргу у його відсутність.

Від відповідача на адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він зазначив, що постанова суду першої інстанції на його думку є законною та обґрунтованою, прийнятою на підставі повно та всебічно встановлених обставин справи, просить оскаржувану постанову суду залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

У відповідності до ст.. 195 КАС України суд вважає за необхідне розглянути справу в межах доводів апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 10 березня 2016 року адміністративною комісією виконавчого комітету Мелітопольської міської ради було прийнято постанову №11 від 10.03.2016 року про накладення адміністративного стягнення, згідно якої притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, а саме: не укладення договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів.

Вважаючи вказану постанову про адміністративне правопорушення протиправною позивач оскаржив її до суду, заявивши при цьому до відшкодування спричинену йому моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 12 000 грн.

Вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанції дійшов висновку, що постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення підлягає скасуванню, оскільки скоєне позивачем адміністративне правопорушення не потягло за собою настання значних негативних наслідків. Крім того, скасовуючи постанову суд дійшов висновку про необхідність оголошення позивачу усного зауваження. Також, суд першої інстанції зазначив, що відсутніми є підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди у даній справі.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди на користь позивача у розмірі 12 000 грн. відсутні, з огляду на наступне.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (Із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001 N 1 від 27.02.2009) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Заявлючи вимогу про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю

її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відшкодування моральної шкоди є видом цивільно-правової відповідальності. В свою чергу, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність

такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві

моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Отже, враховуючи, що відшкодування моральної (немайнової шкоди) є видом цивільно-правової відповідальності, спосіб застосування якої передбачає встановлення обєктивних обставин щодо наявності шкоди, протиправності діяння її заподіювача, причинового звязку між діями (рішеннями,бездіяльністю) заподіювача та наслідками у вигляді немайнової шкоди. Вказане безумовно свідчить на користь неможливості звільнення від доказування обставин, що можуть свідчити про наявність підстав для застосування цивільно-правової відповідальності - відшкодування моральної шкоди.

Позивачем не надано до суду жодних доказів які б свідчили в чому полягають немайнові негативні наслідки, страждання (фізичні, душевні, психічні тощо), які зазнав позивач у звязку з прийняттям у відношення нього постанови про застосування адміністративного стягнення. Позивачем не приведено розрахунку та обґрунтування, що саме заявлена до відшкодування моральної шкоди сума відповідає понесеним втратам немайнового характеру також позивачем не зазначено з чого саме він виходив визначаючи розмір понесеної шкоди.

Отже, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесення немайнових втрат, які мають бути відшкодовані відповідачем у заявлений в адміністративному позові спосіб.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно доводів позову та апеляційної скарги негативні наслідки у вигляді хвилювання позивач фактично зазнав у звязку з застосуванням до нього відповідальності у вигляді штрафу, який з урахуванням невеликого розміру пенсії, значно впливає на майновий стан позивача. Відтак, понесені позивачем хвилювання, можуть бути компенсовані за рахунок задоволених повних вимог про скасування постанови №11 від 10.03.2016 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та не потребують додаткової компенсації у розмірі 12 000 грн..

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції в достатньому обсязі зясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у звязку з чим, підстав для зміни рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 серпня 2016 року у справі №320/2554/16-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова