Справа № 2а/0270/3223/11
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/0270/3223/11

Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М.П.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

04 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мирошниченко С.О.,

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 (далі - позивач) до Вінницької установи виконання покарань Управління Державної пенітенціарної служби у Вінницькій області (1) (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач в липні 2011 року звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому, з урахуванням заяви представника позивача про зміну позовних вимог, просив визнати протиправними дії відповідача щодо ненадання інформації на заяву представника позивача про надання інформації від 21.07.2011, порушення порядку надіслання відповіді про надання інформації а також щодо ненадання медичної допомоги та порушення порядку тримання під вартою ОСОБА_3

04.10.2016 ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду про закриття провадження провадження у справі в частині визнання протиправними дій щодо ненадання медичної допомоги та порушення порядку тримання під вартою ОСОБА_3 закрито.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.10.2016 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Вінницької установи виконання покарань Управління державного департаменту України з питань виконання покарань (№1) щодо ненадання інформації на п. п. 3, 5, 6, 8, 10, 11, 12, 14, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22 заяви ОСОБА_3 про надання інформації від 21.07.2011.

Зобовязано Вінницьку установу виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№1) надати інформацію на п. п. 3, 5, 6, 8, 10, 11, 12, 14, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22 заяви ОСОБА_3 про надання інформації від 21.07.2011.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 1 грн. 70 коп. судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.08.2010 ОСОБА_3 засуджений вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30.08.2010 за ст. 296 Кримінального кодексу України до чотирьох місяців арешту.

З 13.09.2010 по 30.12.2010 позивач відбував покарання у Вінницькій установі виконання покарань Управління Державної пенітенціарної служби у Вінницькій області (1).

21.07.2011 представник позивача звернувся до відповідача із заявою про надання інформації, згідно якої просив надати інформацію по наступним питанням:

1. Хто, кого і яким чином повідомляв родичів ОСОБА_3 про прибуття до місця відбування покарання чи попереднього ув'язнення?

2. Чи застосовувались до арештованого (засудженого) ОСОБА_3 заходи медичного характеру? Якщо так, то які і з яких приводів та підстав?

3. Чи відвідував в період попереднього ув'язнення чи в період відбування покарання ОСОБА_3 захисник чи адвокат? Якщо так, то хто і коли?

4. Які засоби виправлення та ресоціалізації ОСОБА_3 застосовувались, та чи досягли вони своєї мети?

5. Яким чином було реалізовано право ОСОБА_3 на правову допомогу в період попереднього ув'язнення та відбування покарання?

6. Яким чином було реалізовано право ОСОБА_3 на особисту безпеку?

7. Чи перебував ОСОБА_3 в арештному домі чи місці, що його замінює, якщо так, то з якого часу і по який, де, та з ким, на якій підставі?

8. Чим відрізняється арештний дім чи інше місце що його замінює від інших місць відбування покарання і чим передбачено таку відмінність?

9. Чи перебував ОСОБА_3 не в арештному домі чи місці, що його замінює, якщо так, то з якого часу і по який, де саме, та з ким, на якій підставі?

10 Чи порушував ОСОБА_3 порядок відбування покарання та чи застосовувались до нього заходи стягнення, і які саме та за що?

11.Чи відбував ОСОБА_3 покарання та попереднє ув'язнення не в умовах ізоляції з роздільним триманням чоловіків, жінок, неповнолітніх та засуджених, які раніше відбували покарання в місцях позбавлення волі?

12. Чи було дотримано вимоги режиму та ізоляції в місцях попереднього ув'язнення ОСОБА_3 та відбування покарання і що це за місця? Якщо ні, то чому?

13. Хто з посадових осіб УВП № 1 (ПІБ, посада) проводив бесіди з ОСОБА_3 та які?

14. Хто з посадових осіб УВП № 1 (ПІБ, посада) наглядав за ОСОБА_3?

15. Коли прибув ОСОБА_3 до УВП № 1, коли покидав територію УВП № 1 та на підставі чого і куди, коли повертався до УВП № 1 та на підставі чого і звідки?

16. Чи був задіяний ОСОБА_3 в період відбування попереднього ув'язнення та покарання в ротації арештованих чи засуджених, якщо так, то чому, на підставі чого, з якою метою та яким чином?

17. Скільки аркушів в особовій справі ОСОБА_3?

18. Надати для ознайомлення Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покар затверджені Наказом № 275 від 25.12.2003 р.

19. Надати для ознайомлення Інструкцію з організації нагляду за засудженими затверджену Наказом № 205 від 22.10.2004 р.

20. Надати для ознайомлення нормативну чи іншу документацію про функціонування арештного дому чи місця, що його заміняє.

21. Надати для ознайомлення особову справу ОСОБА_3

22.Надати копії усіх документів особової справи ОСОБА_3, завірених належним чином.

09.08.2011 листом № 4/7229 відповідачем надано відповідь на заяву від 21.07.2011, також інформація на вказану заяву надавалась відповідачем у вигляді довідок за підписами посадових осіб.

У зв'язку із неповним наданням запитуваної інформації та не надісланням відповіді на заяву рекомендованим листом або ненаданням її під розписку, згідно заяви про збільшення позовних вимог представник позивача просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не надіслання рекомендованим листом відповіді на заяву від 21.07.2011, або ненадання її під розписку, а також зобов'язати відповідача надати інформацію вказану в пунктах № 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22 заяви від 21.07.2011.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що пояснення та докази, надані представником позивача, дають суду підстави для постановляння висновків, які спростовують доводи представників відповідача щодо ненадання інформації на п. п. 3, 5, 6, 8, 10, 11, 12, 14, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22 заяви ОСОБА_3 про надання інформації від 21.07.2011, проте, в решті позову представником позивача не доведено правомірності заявлених вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Статтею 1 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657-XII (далі Закон № 2657-XII) вказано, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів (ч. 1 ст. 5 Закону№ 2657-XII).

Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації (ч. 1 ст. 7 Закону № 2657-XII).

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом (ч. 2 ст. 7 Закону № 2657-XII).

Інструкцією про порядок розгляду звернень громадян, їх особистого прийому в органах, установах виконання покарань, слідчих ізоляторах і навчальних закладах Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань 30.07.2008 № 208 (далі - Інструкція) (п. 2.1), визначено, що усі звернення громадян, що надходять до органів (установ) кримінально-виконавчої служби, класифікуються на підставі статті 3 Закону України "Про звернення громадян" за змістом на пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв і скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей їх розгляду, встановлених розділом II Закону.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності органів (установ) кримінально-виконавчої служби, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Відповідно до п. 5.10 Інструкції, за результатами розгляду звернення громадянина за його адресою надається відповідь за підписом посадової особи органу (установи) кримінально-виконавчої служби, за резолюцією якої розглядалися викладені у зверненні відомості, а в разі її відсутності - посадової особи відповідно до розподілу функціональних обов'язків.

Пунктом 3.18 Інструкції зазначено, що звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі порушені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення, ужито необхідних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.

Матеріалами справи підтверджується, що 09.08.2011 відповідачем надавалась відповідь № 4/7229 на заяву представника позивача про надання інформації від 21.07.2011 за підписом в.о. начальника Вінницької УВП УДДПВП України у Вінницькій області (№1). При цьому, відповідачем надано відповідь лише на питання № 1, 2, 4, 7, 9 заяви від 21.07.2011.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідачем в порушення законодавства про інформацію не надано повної та обґрунтованої відповіді на звернення представника позивача.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що надані відповідачем відповіді на заяву представника позивача у вигляді довідок за підписами посадових осіб Вінницької УВП № 1, надавались як додаткові докази до матеріалів адміністративної справи, а законодавством про інформацію та про розгляд звернень не передбачено такої форми відповіді на звернення, як довідка.

При цьому, чинним законодавством про інформацію та про розгляд звернень визначено, що відповідь за результатами розгляду звернення громадянина надсилається на його адресу. Вказаними нормами не передбачено обов'язку установи виконання покарань надсилати відповідь на звернення рекомендованою кореспонденцією або надавати її під розписку.

Отже, вимоги представника позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо не надіслання відповіді на заяву про інформацію рекомендованим листом або ненадання її під розписку задоволенню не підлягає.

Таким чином, представник позивача в поданій апеляційній скарзі не навів допустимих та належних доказів в обґрунтування заявлених ним вимог, посилання апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правову кваліфікацію спірних правовідносин.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 11 квітня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5