Справа № 712/14668/16-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 13 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Черкаської міської ради, Комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації», приватного нотаріуса Романій Наталії Василівни та державного реєстратора Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Гнатика Артема Ігоровича про скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням зміни предмету і підстав позову, просив: скасувати рішення:

1) державного реєстратора КП «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» Титиники С.І. від 11 грудня 2009 року № 1577707;

2) державного реєстратора Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Гнатика Артема Ігоровича від 30 листопада 2016 року за № 01;

3) приватного нотаріуса Романій Наталії Василівни від 11 лютого 2016 року.

Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 13 лютого 2017 року адміністративний позов залишити без розгляду в частині оскарження рішення державного реєстратора комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» Титиники С.І. від 11 грудня 2009 року № 1577707.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною ухвалою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу та прийняти нову, якою визнати строк звернення до суду витриманим.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.05.2005 у справі №2-3198-2005 визнано за ОСОБА_2 право власності на житлове приміщення літ. «А2-I» по АДРЕСА_1 (а.с. 8-9).

11 грудня 2009 року державним реєстратором КП «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» Титиникою С.І., на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.05.2005, прийнято рішення про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на житлову прибудову (літ. А2-І) по АДРЕСА_1.

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24755501 від 11 грудня 2009 року за позивачем зареєстровано право власності на житлову прибудову літ. «А2-І» до будинку АДРЕСА_1 (а.с. 12).

З матеріалів інвентаризаційної справи на будинок АДРЕСА_1 вбачається, 27 грудня 2013 року позивач звернувся до КП «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» із скаргою на незгоду з тим, що після ухвалення Соснівським районним судом м. Черкаси рішення від 20 травня 2005 року його частка у праві власності, із урахуванням належних йому 2/25 частин будинку по АДРЕСА_1 та права власності на «житлову прибудову А2-І» за цією ж адресою все одно рахується працівниками БТІ як 2/25 частин (а.с. 171).

28 січня 2014 року КП «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» листом №2з повідомило, що житлова прибудова «А2-І» не є відокремленим об'єктом нерухомого майна, а є складовою частиною всього домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 172).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідачів та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Залишаючи позовні вимоги в частині оскарження рішення державного реєстратора комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» Титиники С.І. від 11 грудня 2009 року № 1577707 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11 грудня 2009 року, зазначено термін «житлова прибудова літ. А2-І», що відрізняється від формулювання назви відповідного об'єкта нерухомості у резолютивній частині рішення суду від 20.05.2005, тому з моменту отримання вказаного витягу, тобто 11 грудня 2009 року позивачу могло бути відомо про існування такого рішення державного реєстратора. При цьому, 27.12.2013 позивач звертався до КП «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» із скаргою на незгоду з тим, що після ухвалення Соснівським районним судом м. Черкаси рішення від 20 травня 2005 року невірно зазначено його частку власності. Таким чином, підстави для визнання поважними причини пропуску строку ОСОБА_2 звернення до адміністративного суду з вимогами про оскарження рішення державного реєстратора від 11 грудня 2009 року - відсутні і такі вимоги підлягають залишенню без розгляду.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Згідно з частиною першою ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 99 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частиною другою статті 100 КАС України встановлено, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відтак, КАС України визначає, що дотримання строків подання позовної заяви є однією з умов дисциплінування учасників судового процесу. У випадку ж пропуску строку, підставами для визнання причин пропуску строку звернення поважними є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

При визначенні поважності причин пропуску звернення до суду необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними чи істотними труднощами. Саме до такого висновку зводяться роз'яснення, викладені в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7.

Як свідчать матеріали справи, 08 лютого 2017 року ОСОБА_2 подав через канцелярію суду першої інстанції пояснення щодо строків звернення до адміністративного суду з вказаним позовом.

Колегією суддів враховано, що позивач на обґрунтування причин такого пропуску, що перешкоджали йому звернутися за захистом порушених прав у строки встановлені законом, вказує, що документ із назвою «Витяг з реєстру права власності» із реєстраційним номером 1577707 він дійсно отримав у 2009 році, але про порушення його права, як власника нерухомого майна літ. «А2-І» по АДРЕСА_1, що виникло у зв'язку з внесенням державним реєстратором неправдивих відомостей щодо його частки у праві власності на цей об'єкт він дізнався випадково лише через 5 років, а саме після отримання висновку Головного управління юстиції Черкаської області від 27 грудня 2016 року, а потім і із заперечень державного реєстратора Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Гнатика Артема Ігоровича від 30.01.2017 (а.с. 133).

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що при визначенні початку перебігу строку звернення до суду, передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналась про наявність відповідного порушення. Йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певними рішеннями порушено її права, свободи чи інтереси, а про ті обставини, коли вона фактично отримала таке рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України, зокрема в ухвалі від 24.12.2014 (справа №К/800/23382/13).

Як вбачається з матеріалів справи, залишаючи адміністративний позов без розгляду в частині оскарження рішення державного реєстратора комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» Титиники С.І. від 11 грудня 2009 року № 1577707, суд першої інстанції виходив з того, що згідно аркуша 365 інвентаризаційної справи, 27.12.2013 позивач звертався до КП «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» із скаргою на незгоду з тим, що після ухвалення Соснівським районним судом м. Черкаси рішення від 20 травня 2005 року невірно зазначено його частку власності (а.с. 171).

Згідно аркуша 370 інвентаризаційної справи, 28 січня 2014 року КП «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» листом №2з повідомило позивача, що житлова прибудова «А2-І» не є відокремленим об'єктом нерухомого майна, а є складовою частиною всього домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 172).

Однак, у відповідності до журналу судового засідання 13.02.2017 вказані документи були долучені до матеріалів справи лише після виходу судді з нарадчої кімнати та оголошення повного тексту оскаржуваної ухвали сторонам по справі о 16 год. 47 хв. (а.с. 180).

При цьому, в судовому засіданні при розгляді питання щодо пропуску строку позивачем звернення до суду, такі докази не досліджувались і позивач з ними не ознайомлювався. Вказані документи були залучені до матеріалів справи лише після оголошення оскаржуваної ухвали.

За правилами частини третьої статті 70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що докази, на які посилається суд в ухвалі про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог не могли досліджуватись судом в нарадчій кімнаті, оскільки відповідно до журналу судового засідання від 13.02.2017, такі докази не оголошувались та не досліджувались в судовому засіданні, не залучались до матеріалів справи, а отже, суд в порушення статті 159 КАС України не міг посилатись на вказані докази при постановленні судового рішення в нарадчій кімнаті.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, з урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що в даному випадку відсутні жодні правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду в частині оскарження рішення державного реєстратора комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» Титиники С.І. від 11 грудня 2009 року № 1577707, а отже, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, порушив норми процесуального права, що є підставою для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до Соснівського районного суду міста Черкаси.

Згідно із частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Згідно з п. 3 частини першої ст. 199, п. 4 частини першої ст. 204 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, у зв'язку з цим виникає необхідність у частковому задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні ухвали Соснівського районного суду міста Черкаси від 13 лютого 2017 року й направленні справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 199, 204, 206 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 13 лютого 2017 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, та не підлягає оскарженню як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.