Справа № 357/1674/17
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/1674/17
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 5 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, 3-я особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків ОСОБА_2 катастрофи про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинити певні дії, - тест

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона належить до числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих від наслідків ОСОБА_2 катастрофи 1 категорії, є інвалідом 1 групи від захворювання, повязаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, на момент аварії вона працювала в ОСОБА_2 райпобуткомбінаті, приймала участь у роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження м. Чорнобилі у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони, куди була відряджена в період з 27-30 квітня 1986 року та з 01-04 травня 1986 року. Згідно норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вона належить до числа інвалідів війни, для реалізації свого права у листопаді 2016 року звернулася до відповідача із заявою про встановлення їй статусу та видачі посвідчення інваліда війни, надала необхідні документи, але листом від 29.12.2016 року відповідач відмовив їй у задоволенні заяви. А тому позивач просила суд визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради щодо відмови їй у встановленні статусу та видачі відповідного посвідчення інваліда війни; зобовязати відповідача встановити їй статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення інваліда війни.

Позивач позов підтримала.

Представник відповідача управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області в судове засідання не зявився, до суду надіслано заперечення відповідача на позов з клопотанням щодо розгляду даної справи без участі представника.

Представник відповідача, Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради, в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи були повідомлені належно.

Представник 3-ої особи: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків ОСОБА_2 катастрофи в судове засідання не зявився, подали суду заяву де просять розглядати справу без участі представника третьої особи, позов підтримали, та вважають таким, що підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок ОСОБА_2 катастрофи 1-ї категорії, та є безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на ОСОБА_2 АЕС 1986 року у м. Чорнобиль, що стверджується відповідним посвідченням загальнодержавного зразка серії А № 307789 с та вкладкою до нього № 712179 с від 07.12.2016 року, позивач є інвалідом першої групи довічно внаслідок захворювань, пов'язаних з роботами по ліквідації наслідків ОСОБА_2 катастрофи, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ № 0513946 від 29.11.2016 року.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до ст.7 цього Закону, до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Відповідно до пункту 9 частини другої ст.7 Закону до інвалідів війни, крім інших категорій громадян, належать також особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків ОСОБА_2 катастрофи.

Згідно з п.10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою КМ України від 12.05.1994 року № 302, посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Необхідність надання будь-яких інших документів на підтвердження факту участі особи в ліквідації наслідків ОСОБА_2 катастрофи законодавством не передбачено.

Відповідно пункту 2 зазначеного Положення № 302, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на підставі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 3 Положення передбачено, що відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Інвалідам війни, згідно статті 7 Закону, видаються посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни-інвалід».

Абзацом 2 пункту 7 Положення встановлено, що «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Як вбачається матеріалів справи, позивач зверталася до відповідача із заявою, в якій просила встановити їй статус інваліда війни як особі, що брала участь у ліквідації наслідків аварії на ОСОБА_2 АЕС у складі формувань цивільної оборони, та видати посвідчення інваліда війни.

Листом від 29.12.2016 року за № 9736 відповідач УСЗН, фактично, відмовив позивачу у задоволенні заяви посилаючись на те, що згідно листа Мінпраці та соціальної політики України від 25.05.2009 року № 634/0/15-09/014 для встановлення статусу інваліда війни необхідне документальне підтвердження залучення особи до складу формувань Цивільної оборони. Цей документ має містити дані про залучення з посиланням на наказ чи розпорядження штабу ЦО та інформацію про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а позивачем такі документи не надано.

Безпосередня участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується копією маршрутного листа ОСОБА_2 райпобуткомбіната, про те що ОСОБА_1 була відряджена на виконання робіт по ліквідації наслідків аварії у м.Чорнобиль по навантаженню піску; довідкою за № 57, яку видано ОСОБА_2 райпобуткомбінатом, про те, що ОСОБА_1 з 27-30 квітня 1986 року та з 01-04 травня 1986 року працювала в зоні відчуження, час вказаної праці до 1 січня 1988 року зараховується до стажу при нарахуванні пенсії у трикратному, а у 1988-1990 роках у полуторному розмірі; листом УСЗН №05/112 від 22.08.1995 року, повідомлено, що згідно з наявними бухгалтерськими документами по заробітній платі працівників бувшого ОСОБА_2 райпобуткомбіната тривалість робочого дня по навантаженню піску в м.Чорнобилі і с..ОСОБА_2 району з 27.04. по 04.05.1986 становила 12 годин і в селі Н.Шепеличі Чорнобильського району 12 годин з 27.04.86 по 30.04.86 р., преміювання інженерно-технічних працівників і службовців у 1986 році здійснювалось поквартально, а робітників щомісячно, сума премії на один робочий день у зоні визначається виходячи із розміру премії і нарахованої заробітної плати за цей період, незалежно від місці виплати. (а.с.18-20).

У відповідності до вимог нормативно-правових документів з питань Цивільної оборони колишнього СРСР, які діяли на момент аварії на ОСОБА_2 АЕС, зокрема Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і РМ СРСР № 1111 1976 року, наказів заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 р. (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 р. (Настанова по організації та веденню Цивільної оборони в районі (сільському) на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Статут військ Цивільної оборони (СРСР), розпорядження начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника ЦО Київської області голови Київської обласної ради народних депутатів за 1986 рік /від 29.04.1986 року № 01, від 30.04.1986 року № 02, від 04.05.1986 року № 16 та ін../, цивільна оборона та її формування створювались за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях, а до їх складу в обов'язковому порядку зараховувалось все працездатне населення, в тому числі: чоловіки віком від 16 до 60 років та жінки віком від 16 до 55 років.

Однозначність вимог цих розпорядчих документів дає підстави вважати доведеним факт зарахування та перебування позивача ОСОБА_1 у складі формування цивільної оборони на момент аварії на ОСОБА_2 АЕС, оскільки згідно копії трудової книжки позивача, вона працювала в цей час перукарем ОСОБА_2 райпобуткомбінату.

23.12.2016 року Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків ОСОБА_2 катастрофи Київської обласної державної адміністрації видано позивачу довідку за № 01.1-14/2225/12 на підставі аналізу вказаних вище документів, в цій довідці вказано також на те, що формування ЦО, в т.ч. і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації ОСОБА_2 катастрофи та її наслідків залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони. При цьому жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Таким чином, суд вважає, що позивачем були подані документи на підтвердження того, що вона брала участь у ліквідації наслідків ОСОБА_2 катастрофи у складі формувань Цивільної оборони та отримала інвалідність внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків ОСОБА_2 катастрофи, а отже має право на встановлення статусу інваліда війни із видачею посвідчення інваліда війни.

Отже, проаналізувавши наявні матеріали справи та норми наведеного вище законодавства, суд не може погодитися із позицією управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради щодо відмови позивачу у підтвердженні статусу інваліда війни, як особі, що брала участь у ліквідації наслідків аварії на ОСОБА_2 АЕС у складі формувань цивільної оборони, та видачі посвідчення інваліда війни, та вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підтверджуються допустимими доказами у справі.

Тому, за наявності документів, підтведжуючих право позивача на отримання статусу інваліда війни, дії відповідача щодо відмови надати такий статус і видати на ім'я позивача відповідне посвідчення, суд вважає протиправними.

Крім того, суд зазначає, що такого ж висновку з даного приводу дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 20.07.2011 р. по справі № К-36579/10.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до приписів ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави як інвалід першої групи.

Враховуючи вищенаведене та керуючись Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою КМ України від 12.05.1994 року № 302, ст.ст. 2,17,18,70,71,94, 159-163, 185,186 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу та видачі відповідного посвідчення інваліда війни.

Зобов'язати управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення інваліда війни.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_3