Справа № 461/1524/17,2-а/461/198/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 р. Справа № 876/3668/17

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Мельничук Б. Б.

апелянта ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року про відмову в забезпеченні позову по справі № 461/1524/17 за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про скасування ухвал,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування ухвал

Одночасно з поданням позовної заяви подав заяву про забезпечення позову, в якій просить зупинити дію та заборонити вчинення будь-яких дій, спрямованих на виконання ухвал Львівської міської ради від 09.02.2017 року «Про припинення Комунальної 1-ї стоматологічної поліклініки м.Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №1»; «Про припинення Комунальної 2-ї стоматологічної поліклініки м.Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №2»; «Про припинення Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м.Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №3»; «Про припинення Комунальної 4-ї стоматологічної поліклініки м.Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №4»; «Про припинення Комунальної 5-ї стоматологічної поліклініки м.Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №5».

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач. У поданій апеляційній скарзі покликається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою клопотання про забезпечення позову задовольнити.

У апеляційні скарзі зазначає, що прийняті ухвали Львівської міської ради, можуть створити незворотні наслідки щодо відновлення порушеного права, а забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону прав позивача, а тому без вжиття заходів забезпечення позову не можливо захистити його права, свободи та інтереси, забезпечити створення необхідних умов, які дають можливість ефективно реалізувати права та свободи передбачені Коституцією України.

Апелянт в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити клопотання про забезпечення позову.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Приймаючи оскаржене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що сам факт оскарження позивачем актів індивідуальної дії (ухвал міської ради), не може бути автоматичною підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Крім цього під час вирішення цього клопотання необхідно враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки ухвали Львівської міської ради, дії яких позивач просить зупинити стосуються прав та інтересів інших осіб, які не є учасниками даної справи.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що одночасно з поданням позовної заяви подав заяву про забезпечення позову, в якій просить зупинити дію та заборонити вчинення будь-яких дій, спрямованих на виконання ухвал Львівської міської ради, зазначених вище.

Дане клопотання позивач мотивує тим, що на даний час установи перебувають в стані припинення, створено ліквідаційні комісії. Зазначає, що Виконавчим комітетом Львівської міської ради схвалено «Міську програму фінансування стоматологічної допомоги окремим категоріям населення м.Львова на 2017-2018» та ухвалою від 09.02.2017 року затверджено її. Стверджує, що на підставі відповідної програми буде здійснюватися часткове фінансування цих нових підприємств, а саме окремим категоріям населення. Відтак відновити таке право без зупинення дії оскаржуваної ухвали буде неможливо.

Відповідно до ч.1 ст.117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

З цього приводу свої роз'яснення надав Пленум Вищого адміністративного суду України у Постанові № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ».

Згідно ч. 2 п.17 цієї Постанови в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відтак, аналіз норм чинного законодавства свідчить, що заявник повинен обгрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову. Факт наявності визначених обставин має підтверджуватись певними доказами, як це встановлено положеннями ст. ст. 69-72 КАС України. При цьому обов'язок доказування покладається на сторони, а тому кожна сторона повинна довести наявність тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що позивач не навів будь-яких, в тому числі належних та допустимих аргументів, які свідчили б про те, що існує очевидна небезпека того, та у випадку невжиття заходів до забезпечення адміністративного позову, буде заподіяна шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та майнових наслідків заборони відповідачеві вчинити певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки обмеження можливості суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що під час вирішення цього клопотання необхідно враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки ухвали Львівської міської ради, дії яких позивач просить зупинити стосуються прав та інтересів інших осіб, які не є учасниками даної справи.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року про відмову в забезпеченні позову по справі № 461/1524/17 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р.М.

ОСОБА_2

Повний текст ухвали складено 13 квітня 2017 року