Справа № 540/1/17
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2017 р.Справа № 540/1/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Жигилія С.П.
Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.
за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Карлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Машівського районного суду Полтавської області від 27.02.2017р. по справі № 540/1/17
за позовом ОСОБА_1
до Карлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області
про визнання дій протиправними, зобов`язання призначити пенсію,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Машівського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Карлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі по тексту відповідач, Карлівське ОУПФ України Полтавської області), в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Карлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС зі зменшенням пенсійного віку на 10 років;
- визнати протиправним та скасувати рішення Карлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 23.12.2016 року № 7 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Карлівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 21.12. 2016 року.
Постановою Машівського районного суду Полтавської області від 27.02.2017 року по справі № 540/1/17 позов ОСОБА_1 до Карлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними, зобов`язання призначити пенсію задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Карлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 23.12.2016 №7 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано Карлівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 21 грудня 2016 року.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Машівського районного суду Полтавської області від 27.02.2017 року по справі № 540/1/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, позивачу було правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно зі ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з відсутністю підтвердженого в установленому порядку періоду роботи в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Зокрема, вказує, що надані позивачем документи неможливо взяти до уваги, оскільки в таких відсутня інформація про дні виїзду в зону відчуження та населені пункти, де позивачем проводилися роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Таким чином, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а його апеляційна скарга - задоволенню.
У надісланому клопотанні просив розгляд справи провести без участі представника відповідача.
Позивач правом подати до суду письмові заперечення на апеляційну скаргу не скористався.
Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в частині задоволення позовних вимог.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 2 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 01.06.1993 року та військовим квитком серії НОМЕР_2 . (а.с.8-10)
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 198077 від 28.01.2014 року (а.с.11), позивачу на строк до 01.02.2017 року встановлено другу групу інвалідності у зв`язку з загальним захворюванням. (а.с.11)
З наданого позивачем паспорту серії НОМЕР_3 , виданого Машівським РВ УМВС України в Полтавській області 22 грудня 2011 року вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто досяг 50-річного віку. (а.с.3,4)
З січня 2014 року ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
15.12.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про переведення на інший вид пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». (арк. 73 пенсійної справи)
Рішенням Карлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 23.12.2016 року №7 позивачу відмовлено в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку у зв`язку з тим, що в архівній довідці від 13.06.2016 року №319/03-12, яка видана Галузевим державним архівом Міністерства оборони України про період виконуваних робіт заявником з 02.05.1986 року по 15.09.1986 року відсутні відомості про дні виїзду в зону відчуження, населені пункти. А також зазначено, що в довідці №4/285 від 01.04.2014 року, виданій Карлівсько-Машівським об`єднаним районним військовим комісаріатом, вказаний період участі заявника на роботі по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі військової частини №96772, однак населенні пункти зони відчуження, в які виїжджав заявник, не відображені (а.с.5-7).
Не погоджуючись з відмовою Карлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання дій протиправними, зобов`язання призначити пенсію.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на призначення пенсії відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 21 грудня 2016 року, оскільки ним надано достатньо доказів для підтвердження факту перебування його в зоні відчуження по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та призначення пенсії на пільгових умовах.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя та здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
У відповідності до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі по тексту - Закон № 796-ХІІ), учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 10 років.
Зі змісту ст. 55 Закону № 796-XII випливає, що пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, призначаються лише учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи.
Зазначеній категорії осіб, згідно зі ст. 65 Закону № 796-XII, видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.
Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів дійшла висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-XII, зокрема призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тобто зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році підтверджена наявною в матеріалах справи копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 01.06.1993 року, виданого Полтавською обласною державною адміністрацією (а. с. 8), з якого вбачається, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії та має право на відповідні пільги.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим постановою правління Пенсійного Фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, додаються: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Колегія суддів зазначає, що зі змісту зазначених положень Порядку випливає, що підставою для призначення пенсії, крім довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року № 122, можуть бути інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, призначаючи пенсію на пільгових умовах, необхідно врахувати її вид та особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.
Зокрема, особам, які проживали або працювали на територіях радіоактивного забруднення для підтвердження періоду роботи можна надавати документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Так, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь в ліквідації аварії; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду, що згідно з архівною довідкою від 13.06.2016 року № 319/03-12, виданою Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, в наказах командира в/ч 96772 по стройовій частині відкомандирування ОСОБА_1 в зону Чорнобильської АЕС не відображено. Однак, в наказах командира відображено відкомандирування ОСОБА_1 у відрядження з 21 липня по 31 липня 1986 року, на «полевые мероприятия», з 11 серпня по 16 серпня 1986 року місце та ціль відряджень не вказані. Згідно виписки з історичного формуляру в/ч НОМЕР_4 в повному складі участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не приймав, командирувались окремі військовослужбовці та окремі підрозділи частини. Місце дислокації в/ч НОМЕР_4 - м. Київ (а.с. 29).
Відповідно до військового квитка ОСОБА_1 , останній з 02 травня по 15 вересня 1986 року приймав участь в ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС в 30-ти кілометровій зоні ЧАЕС у складі військової частини НОМЕР_4 (а.с. 9,10).
23.02.1987 року командиром військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 нагороджено письмовою подякою за вагомий внесок у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.13).
Також відповідно до довідки Карлівсько-Машівського об`єднаного районного військового комісаріату №4/285 від 01.04.2014 року, позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі військової частини № 96772 з 02.05.1986 року по 15.09.1986 року (а.с. 12).
Крім того, слід зазначити, що допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_2 вказав, що він та ОСОБА_1 проходили службу в одній частині у 1986 році та працювали водіями, але служили в різних ротах. Спільно з позивачем вони не виїжджали, однак ОСОБА_2 двічі зустрічав позивача у м. Чорнобиль. Вказує, що йому з 2008 року призначено пенсію на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без судового рішення.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що робота позивача саме у зоні відчуження та період його роботи з 02.05.1986 року по 15.09.1986 року є підтвердженим численними доказами, що містяться в матеріалах справи. (а.с. 56-62).
При цьому, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що за змістом ст. 14 Закону № 796-XII, для встановлення пільг і компенсацій до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2) серед іншого відносяться: особи, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів; у 1987 році не менше 14 календарних днів.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вищевказаними документами повністю підтверджено участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році протягом періоду, що є не меншим, ніж встановлено ст.55 Закону № 796-ХІІ та є достатнім для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років.
Однак, зазначені документи не були враховані Карлівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області при прийнятті спірного рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону № 796-ХІІ.
Доводи апеляційної скарги з посиланням на відсутність інформації про дні виїзду в зону відчуження та населені пункти, де позивачем проводилися роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є безпідставними, оскільки законодавством визначено основним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Заперечуючи проти позову, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, правомірність своїх дій щодо відмови в призначенні позивачу пенсії відповідно до ст.55 Закону № 796-ХІІ належним чином не довів.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення Карлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 23.12.2016 року № 7 про відмову у призначенні позивачу пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є необґрунтованим та підлягає скасуванню.
Згідно з ч.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Враховуючи, що позивач звернувся за призначенням пенсії 15.12.2016 року, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відновлення його порушеного права, шляхом зобов`язання Карлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач, відмовляючи у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Машівського районного суду Полтавської області від 27.02.2017 року по справі № 540/1/17 в частині задоволення позовних вимог відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Карлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Карлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.
Постанову Машівського районного суду Полтавської області від 27.02.2017р. по справі № 540/1/17 в частині задоволення позовних вимог залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений 11.04.2017 р.