Справа № 826/16633/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

23 лютого 2017 року 08:35 справа №826/16633/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "НІРА"
доМіністерства юстиції України
треті особи1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Євроресурс" 2. Приватний нотаріус Малинського районного нотаріального округу Житомирської області Тимошенко Надія Сергіївна 3. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна 4. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович 5. ОСОБА_5 6 ОСОБА_6
провизнання протиправним та скасування наказу, скасування записів
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НІРА" (далі по тексту - позивач, ТОВ "НІРА") звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 27 вересня 2016 року №2810/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень"; 2) скасувати запис про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07 липня 2016 року №30364578, прийняте приватним нотаріусом Малинського міського нотаріального округу Житомирської області Тимошенко Надією Сергіївною; 3) скасувати запис про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 липня 2016 року №30453637, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною Вікторією Михайлівною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/16633/16; залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Євроресурс" (далі по тексту - третя особа 1, ТОВ "Євроресурс"), приватного нотаріуса Малинського районного нотаріального округу Житомирської області Тимошенко Надію Сергіївну (далі по тексту - третя особа 2, приватний нотаріус Тимошенко Н.С.), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіну Вікторію Михайлівну (далі по тексту - третя особа 3, приватний нотаріус Анохіна В.М.) та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича (далі по тексту - третя особа 4, приватний нотаріус Ковальчук С.П.); закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2016 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_5 (далі по тексту - третя особа 5, ОСОБА_5) та ОСОБА_6 (далі по тексту - третя особа 6, ОСОБА_6).

В судовому засіданні 28 грудня 2016 року представник позивача та третьої особи 5 позовні вимоги підтримали, представники відповідача та третьої особи 1 проти задоволення адміністративного позову заперечили; представники інших третіх осіб до суду не прибули, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Наказом Міністерства юстиції України від 27 вересня 2016 року №2810/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" відповідно до пункту 1 частини другої, підпункту "а" пункту 2 частини шостої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пункту 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128, наказано:

"1. Скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Євроресурс" від 29 серпня 2016 року №С/М/01, від 05 вересня 2016 року №С/М/07 з доповненням до них від 16 вересня 2016 року задовольнити повністю .

2. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07 липня 2016 року №30364578, прийняте приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу Житомирської області Тимошенко Н.С.

3. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 липня 2016 року №30453637, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М.

4. Виконання покласти на Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України".

В якості підстави для прийняття зазначеного наказу вказано висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 26 вересня 2016 року за результатами розгляду скарг ТОВ "Євроресурс" від 29 серпня 2016 року №С/М/01, від 05 вересня 2016 року №С/М/07 з доповненням до них від 16 вересня 2016 року (далі по тексту - висновок Комісії).

Згідно з висновком Комісії приватним нотаріусом Тимошенко Н.С. при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07 липня 2016 року №30364578, яким здійснено реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна: група нежилих приміщень №130 загальною площею 436,4 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_6, порушено норми та вимоги Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, оскільки не було встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями: не були належним чином здійснені пошуки відомостей Державного реєстру прав та в його архівній складовій - Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна і, як наслідок, не було здійснено перенесення відомостей про зареєстровані обтяження об'єкта нерухомого майна до новоствореного розділу Державного реєстру прав, а також проведено державну реєстрацію права власності на підставі документа, достовірність відомостей в якому не підтверджується органом, який його видав, відповідно до тексту рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 травня 2013 року у справі №2-1108/12.

Враховуючи те, що наведені вище порушення приватним нотаріусом Тимошенко Н.С., дали змогу приватному нотаріусу Анохіній В.М. здійснити реєстрацію переходу права власності на групу нежилих приміщень №130 загальною площею 436,4 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, Комісія дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 липня 2016 року №30453637, прийнятне приватним нотаріусом Анохіною В.М., як таке, що випливає з факту скасування незаконного рішення та вчинене за наслідком прийняття такого рішення.

Позивач вважає протиправним оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України, виходячи з того, що для переходу права власності на нерухоме майно продавцями були надані всі необхідні правовстановлюючі документи; відповідач не звернув уваги протиправні дії приватного нотаріуса Ковальчука С.П. при прийнятті рішень про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна за ТОВ "Євроресурс", оскільки вказані рішення прийняті з відкриттям розділу, однак на вказані об'єкти нерухомого майна вже було раніше заявлено право власності за ОСОБА_6 та у подальшому за ТОВ "НІРА"; позивач також звертає увагу, що він є добросовісним набувачем приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та на порушення процедури під час розгляду скарг в частині не повідомлення ТОВ "НІРА" про час та місце розгляду скарг ТОВ "Євроресурс" та не отримання копій скарги із доданими до них документами.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову зазначив про відповідність оскаржуваного наказу вимогами чинного законодавства, підтримавши мотиви висновку Комісії.

Третя особа 1 подала до суду письмове заперечення проти позову, в якому зазначила про те, що саме ТОВ "Євроресурс" є власником спірного об'єкта нерухомого майна відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 04 червня 2009 року у справі №43/211, реєстрація на який підтверджується довідками Київського міського бюро технічної інвентаризації та відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказала на відповідність дій Державного реєстратора ОСОБА_7 вимогам Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Треті особи 2, 3, 4, 6 письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надали.

Третя особа 5 у письмовому поясненні підтримала мотиви адміністративного позову та просила його задовольнити.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, керується наступними мотивами.

Суд встановив, що рішенням приватного нотаріуса Тимошенко Н.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07 липня 2016 року індексний №30364578 зареєстровано право приватної власності на об'єкт нерухомого майна: нежиле приміщення №130 загальною площею 438,8 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_6

Вказані реєстраційні дії вчинені на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 19 листопада 2007 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрованого в реєстрі за №4144.

Рішенням приватного нотаріуса Анохіної В.М. від про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 липня 2016 року індексний №30453637 зареєстровано право приватної власності на об'єкт нерухомого майна: нежиле приміщення №130 загальною площею 438,8 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, за ТОВ "НІРА", передані останньому від ОСОБА_6 в якості внеску до статутного капіталу, на підставі статуту ТОВ "НІРА" від 12 липня 2016 року, затвердженого загальними зборами учасників товариства від 12 липня 2016 року №12/07/16, та акта приймання-передачі майна від 12 липня 2016 року №1.

Дізнавшись про вказані рішення, ТОВ "Євроресурс" звернулась із відповідними скаргами до Міністерства юстиції України, в яких зазначало про невідповідність дій нотаріуса вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та просило скасувати відповідні рішення.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Згідно з частиною шостою статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення зокрема про задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги.

Процедуру розгляду відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, територіального органу Мін'юсту (далі - суб'єкт оскарження), що здійснюється Мін'юстом та його територіальними органами (далі - суб'єкт розгляду скарги) визначає Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

Пункт 8 Порядку визначає, що під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує:

1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження;

2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах;

3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора);

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Відповідно до пункту 12 Порядку за результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Таким чином, відповідна комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарги на реєстраційні дії, встановивши, що оскаржувані дії вчинено з порушенням вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", комісія складає відповідний висновок, який є підставою для прийняття суб'єктом розгляду рішення про задоволення скарги у формі наказу.

Досліджуючи питання відповідності вказаних реєстраційних дій вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, суд звертає увагу на наступне.

За визначенням статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини п'ятої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Пункт 2 частини першої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлює, що державним реєстратором є нотаріус.

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником; 4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав; 7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частина четверта статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлює, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Як визначено у частині першій статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Наведені правові норми вказують, що, за умови надання усіх необхідних документів та за відсутності підстав для відмови у державній реєстрації прав, нотаріус, як державний реєстратор прав, зобов'язаний прийняти рішення про державну реєстрацію прав.

Отже, в межах спірних правовідносин необхідно встановити наявність правових підстав для державної реєстрації права власності на спірний об'єкт нерухомого майна за ОСОБА_6 та ТОВ "НІРА".

Частина перша статті 20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що заява про державну реєстрацію прав та оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до частин третьої - п'ятої статті 20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, який вчинив таку дію.

Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не приймається за відсутності документа, що підтверджує оплату послуг, та у разі внесення відповідної плати не в повному обсязі.

У разі подання заяви про державну реєстрацію прав у паперовій формі така заява формується, реєструється у базі даних заяв із зазначенням дати і часу реєстрації та скріплюється власним підписом заявника.

З оригіналів документів, поданих для державної реєстрації прав, виготовляються електронні копії шляхом сканування, які долучаються до заяви, зареєстрованої у базі даних заяв.

Згідно зі статтею 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами, встановленими цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.

Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Відповідальність за відповідність електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, оригіналам таких документів у паперовій формі у разі подання заяви в електронній формі несе особа, яка виготовила електронні копії документів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Як зазначено у висновку Комісії, з метою державної реєстрації права власності на нежиле приміщення №130 загальною площею 438,8 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_6 разом із заявою про державну реєстрацію прав подав договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 19 листопада 2007 року №4144, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6; технічний паспорт на нежитлові приміщення від 03 червня 2013 року №683, видавник - експерт ОСОБА_9; інформаційну довідку від 19 травня 2016 року серії НЖ-2016 №1615, видану Київським міським бюро технічної інвентаризації, скановані копії яких долучені приватним нотаріусом до Державного реєстру прав.

У свою чергу за умовами договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 19 листопада 2007 року, укладеного між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_6 (покупець), який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрований в реєстрі за №4144, продавець продав, а покупець купив нежиле приміщення №130, загальною площею 438,80 кв. м., що знаходиться по Володимиро-Либідська, буд. 16 в місті Києві.

Разом з тим, відповідні докази, які підтверджують факт подання ОСОБА_6 усіх необхідних документів, у справі відсутні, що унеможливлює встановити їх повноту та відповідність вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Крім того, суд звертає увагу, що приватний нотаріус Тимошенко Н.С. прийняв рішення про державну реєстрацію прав за наявності підстав для відмови у державній реєстрації прав з урахуванням наступного.

Як встановлено у пункті 1 частини третьої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює зокрема відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, наявність обтяжень прав на нерухоме майно.

У висновку Комісії зазначено, що на момент проведення приватним нотаріусом Тимошенко Н.С. державної реєстрації права власності за ОСОБА_6 Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна містив обтяження, що не було враховано державним реєстратором.

Суд на підставі наявної у справі копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №58740724 встановив, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровані наступні обтяження щодо нерухомого майна - нежиле приміщення, групи нежитлових приміщень №130, що знаходиться по Володимиро-Либідська, буд. 16 в місті Києві:

- арешт нерухомого майна, реєстраційний №9236497, зареєстроване 11 листопада 2009 року за №9236497 Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві від 10 листопада 2009 року №к/с 50-4571;

- арешт нерухомого майна, реєстраційний №9244179, зареєстроване 13 листопада 2009 року за №9244179 Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 12 листопада 2009 року №2-6479/09.

Доказів, які б свідчили про скасування вказаних обтяжень на момент прийняття рішення про державну реєстрацію прав матеріали справи не містять.

Таким чином, на момент державної реєстрації права власності за ОСОБА_6 щодо спірного об'єкта нерухомого майна наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, що є перешкодою для здійснення державної реєстрації прав. Правова позиція із вказаного питання викладена у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року (реєстраційний номер в ЄДРСР 41970916).

Крім того, на думку суду, у межах спірних правовідносин наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а подані документи не дають змоги встановити набуття прав на нерухоме майно.

Так, у рішенні Голосіївського районного суду міста Києва від 28 травня 2013 року у справі №2-1108/12, залишеним без змін Апеляційного суду міста Києва від 18 вересня 2013 року, за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_10 до ТОВ "Євроресурс", треті особи: Державне житлово-комунальне підприємство національної академії наук України, ОСОБА_5, ОСОБА_11 про визнання права власності встановлені наступні обставини:

"Рішенням господарського суду міста Києва від 02.06.2006р. у справі №43/314 визнано право власності ТОВ "Євроресурс" на об'єкти нерухомого майна, в тому числі на нежитлові приміщення №129, №129-а, загальною площею 238,4 кв. м., та нежитлові приміщення №130, загальною площею 436,4 кв. м., що знаходяться у будинку АДРЕСА_1. 01 червня 2006 року ДЖКП НАН України передало за актами приймання-передачі ТОВ "Євроресурс" об'єкти нерухомого майна, в тому числі і нежитлові приміщення №129, №129-а, загальною площею 238,4 кв. м., та нежитлові приміщення № 30, загальною площею 436,4 кв. м., що знаходяться у будинку АДРЕСА_1.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.12.2006 р. у справі №43/314 скасовано рішення господарського суду м. Києва від 02.06.2006 р. у цій справі, а справу направлено на новий розгляд.

Підставою для скасування рішення господарського суду м. Києва від 02.06.2006р. став той факт, що будинок АДРЕСА_1 починаючи з 01.03.2005 р. перебуває у комунальній власності територіальної громади Голосіївського району м. Києва.

На підтвердження цього факту було здійснено посилання на Акт приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від 01.03.2005р. та на постанови господарського суду м. Києва від 25.05.2006р. у справах №30/250-А та №30/249-А.

Однак, постанови господарського суду м. Києва від 25.05.2006р. у справах №30/250-А та №30/249-А були скасовані самим же господарським судом м. Києва.

На виконання вимог плану санації між інвестором - ТОВ "Євроресурс" та ДЖКП НАН України підписано акт приймання-передачі об'єкта нерухомого майна від 01.06.2006р. - групи нежитлових приміщень №129, №129-а, що знаходяться на цокольному поверсі житлового будинку в АДРЕСА_1 загальною площею 238,4 кв. м. та в подальшому в рамках справи №43/314-23/125 Київським апеляційним господарським судом та Верховним Судом України встановлено, що захист порушеного права, що виникло у зв'язку із провадженням процедури санації, здійснюється у провадженні справи про банкрутство (господарська справа №43/211).

У свою чергу, ухвалами господарського суду м. Києва від 04.06.2009 р. у справі №43/211 (про банкрутство ДЖКП НАН України) задоволено заяви ТОВ "Євроресурс", затверджено акти приймання-передачі нежитлових приміщень від 01.06.2006 р., визнано право власності ТОВ "Євроресурс" (інвестора) на нежитлові приміщення №129, №130, розташовані у будинку АДРЕСА_1.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.11.2009 р. касаційну скаргу представника ОСОБА_10, ОСОБА_12 задоволено: ухвалу господарського суду м. Києва від 04.06.2009 р. скасовано, справу №43/211 направлено до господарського суду м. Києва на новий розгляд.

Постановою Верховного суду України від 26.01.2010р. у даній справі постанову Вищого господарського суду України від 04.11.2009р. скасовано та припинено провадження за касаційними скаргами ОСОБА_6 та ОСОБА_10.

Крім того, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07.09.2007р. у справі №2-4169 2007рік, яким було визнано право власності на об'єкти нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за громадою Голосіївського району м. Києва, скасоване ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10.04.2008р. у справі №4314, яка залишена в силі ухвалою Верховного суду України від 18.08.2008р., отже у Голосіївської районної в м. Києві ради право власності на об'єкти нерухомого майна що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ніколи не виникло.

Також, рішенням господарського суду м. Києва від 13.10.2008 р. у справі №14/140 визнано недійсним Розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації №210 від 20.02.2007 р. з моменту його видачі повністю, яким затверджено Акт приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від 01.03.2005 р., та встановлено, що Акт приймання-передачі від 01.03.2005 р. складено та підписано із порушенням чинного законодавства. Рішенням господарського суду м. Києва від 13.10.2008р. у справі №14/140 надано вичерпну правову оцінку порядку переходу нерухомого майна ДЖКП НАН України у власність Голосіївської громади м. Києва.

Постановою господарського суду м. Києва від 04.03.2009 р. у справі №30/250-А (позивач - ТОВ "Ельторіто", відповідачі - Голосіївська районна в м. Києві рада та Фонд приватизації комунального майна Голосіївського району м. Києва, про зобов'язання вчинити дії спрямовані на приватизацію нерухомого майна) скасовано постанову господарського суду м. Києва від 25.05.2006 р. у справі №30/250-А та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ТОВ "Ельторіто" відмовлено повністю.

Аналогічна Постанова прийнята господарським судом м. Києва у справі №30/249-А від 04.03.2009 р. (позивач - ТОВ "Професіонал", відповідачі - Голосіївська районна в м. Києві рада та Фонд приватизації комунального майна Голосіївського району м. Києва, про зобов'язання вчинити дії спрямовані на приватизацію нерухомого майна).

Слід також зауважити, що будинок АДРЕСА_1 на час розгляду справи перебуває в господарському віданні та на балансі ДЖКП НАН України.

Станом на 04.06.2009 р. (прийняття господарським судом м. Києва ухвал у справі №43/211) були чинними рішення Голосіївського районного суду, якими договори купівлі-продажу визнано недійсними.

За таких обставин, станом на час розгляду даної справи ані сам будинок АДРЕСА_1, ані нежитлові приміщення №129, №129-а, №130, розміщені у цьому будинку не передавалися до територіальної громади міста Києва та територіальної громади Голосіївського району м. Києва.

Будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі і обслуговується ДЖКП НАН України, а нежитлові приміщення №129, №129-а, №130, розташовані у будинку АДРЕСА_1 передані ТОВ "Євроресурс" (інвестору).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ГПК України факти, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин Верховним судом України вже визнано законними дії господарського суду м. Києва при винесенні ухвал від 04.06.2009р., якими було затверджено акти приймання-передачі від 01.06.2006р. та визнано право власності за ТОВ "Євроресурс" на нерухоме майно: групу нежитлових приміщень №129, №129-а, №130 за адресою АДРЕСА_1.

У свою чергу, позивачі вважають себе власниками спірних нежитлових приміщень, і на підтвердження цього факту ними подано до матеріалів справи відповідні договори купівлі-продажу нежилих приміщень.

Однак, позивачами не подано належного документа, який би посвідчував їх право власності на спірне нерухоме майно, а саме, докази державної реєстрації нерухомого майна за позивачами в КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна"...

…Крім того, як вбачається з відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права на об'єкти нерухомого майна №39920 від 30.10.2012 право власності на нежитлові приміщення №130, №№129, 129а, що знаходяться у житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровано за ТОВ "Євроресурс" на підставі ухвал господарського суду м. Києва від 04.06.2009р. у справі №43/211, вказані ухвала позивачами були оскаржені, однак станом на 24.04.2013р. залишились в силі.

Таким чином, ані ОСОБА_6, ані ОСОБА_10 не є власниками нежитлових приміщень №130, №№129, 129а, що знаходяться у житловому будинку АДРЕСА_1."

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням обставин встановлених судовим рішенням, яке набрало законної сили, вбачається, що до ОСОБА_6 не переходило право власності на нежиле приміщення №130, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, суд звертає увагу, що, як встановлено вище, з метою державної реєстрації прав ОСОБА_6 подав приватному нотаріусу Тимошенко Н.С. інформаційну довідку Київського міського бюро технічної інвентаризації від 19 травня 2016 року серії НЖ-2016 №1615.

У справі міститься незасвідчена копія інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 19 травня 2016 року серії НЖ-2016 №1615, виданої на запит приватного нотаріуса Леонтьєва Г.О., відповідно до якої "гр. неж. пр. №130на цокольному поверсі заг. пл. 438,80 кв. м. в буд 16 по вул. Володимиро-Либідській на праві власності зареєстровано за ОСОБА_5."

Проте, згідно з повідомленням Київського міського бюро технічної інвентаризації від 13 жовтня 2016 року №13165 (И-2016) останнє зазначило, що дійсно видавало інформаційну довідку від 19 травня 2016 року серії НЖ-2016 №1615, однак, вказало, що текст, зазначений у довідці, Бюро не видавався.

У свою чергу згідно з інформаційними довідками Київського міського бюро технічної інвентаризації від 24 червня 2016 року №НЖ-2016 №1800 та від 06 жовтня 2016 року №НЖ-2016 №2978, виданими на замовлення ТОВ "Євроресурс", група нежилих приміщень №130 на цокольному поверсі в буд. 16 по вул. Володимиро-Либідській на праві власності зареєстрована за ТОВ "Євроресурс" на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 04 червня 2009 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що право власності на нежиле приміщення №130 загальною площею 438,8 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_6 зареєстровано з порушенням вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", та про правомірність скасування рішення приватного нотаріуса Тимошенко Н.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07 липня 2016 року індексний №30364578.

Що стосується рішення приватного нотаріуса Анохіної В.М. від про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 липня 2016 року індексний №30453637, яким зареєстровано право приватної власності на спірний об'єкт нерухомого майна за ТОВ "НІРА", колегія суддів погоджується із висновком Комісії про необхідність його скасування як такого, що випливає з факту скасування незаконного рішення та вчинене за наслідком прийняття такого рішення.

При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на протиправні дії приватного нотаріуса Ковальчука С.П. при прийнятті рішень про державну реєстрацію права власності на спірний об'єкт нерухомого майна за ТОВ "Євроресурс" та на те, що ТОВ "НІРА" є добросовісним набувачем приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, оскільки предметом доказування у даній справі є правомірність скасування Міністерством юстиції України рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; у свою чергу правомірність набуття права власності на спірний об'єкт нерухомого майна та реєстрації права власності за ТОВ "Євроресурс" спірних правовідносин не стосуються і не впливають на законність оскаржуваного рішення.

В частині доводів позивача про порушення процедури під час розгляду скарг в частині не повідомлення ТОВ "НІРА" про час та місце розгляду скарг ТОВ "Євроресурс" та не отримання копій скарги із доданими до них документами, суд зазначає, що відповідно до пунктів 9, 10 Порядку під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Суб'єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін'юсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах що додаються до скарги).

Докази, які б свідчили про повідомлення ТОВ "НІРА" про час та місце розгляду такої скарги, та докази надання або направлення позивачу копії скарги і доданих до неї документів в матеріалах справи відсутні.

Посилання відповідача на повідомлення усіх зацікавлених осіб шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін'юсту, на думку суду, є помилковим, тому що вказане оголошення не містить відомостей про повідомлення ТОВ "НІРА" про засідання Комісії.

Разом з тим, суд звертає увагу, що дії Міністерства юстиції України під час розгляду скарг окремо позивачем не оскаржуються, а процедурні порушення не є окремою підставою для скасування правомірного по суті рішення.

Таким чином, суд вважає, що наказ Міністерства юстиції України від 27 вересня 2016 року №2810/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" є правомірним та не знаходить підстав для його скасування.

З урахуванням викладеного позовні вимоги ТОВ "НІРА" про скасування наказу та записів про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень нормативно і документально не підтверджуються.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Міністерством юстиції України доведено правомірність оскаржуваного наказу з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України; у свою чергу позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "НІРА" задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю "НІРА" відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов