Справа № 344/12721/13а,2а/344/10/15
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 р. Справа № 876/298/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.10.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Івано-Франківської міської ради про визнання недійсним рішення, зобов'язання вчинити дії та утриматись від вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 14.08.2013 року звернулись до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської міської ради про визнання недійсним рішення, зобов'язання вчинити дії та утриматись від вчинення дій.

В обґрунтування позовних вимог покликається на ст. 58 Конституції України - закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, ухваливши рішення від 20.04.2010 року про надання дозволу на виготовлення «технічної документації із землеустрою» відповідач не мав права вимагати у позивача іншого документу на виготовлення якого дозволу не надавав та який за своєю суттю не суперечить ЗУ «Про землеустрій». Крім того, покликається на ст. 4 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскаржуваною постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.10.2015 року в задоволенні позовної заяви - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим , що Законом України «Про звернення громадян» регламентовано порядок, підстави, причини відмови та вимоги у процесі розгляду звернень громадян. Зокрема сукупність статей 7, 15, 19 Закону унеможливлюють ігнорування органом місцевого самоврядування розгляду заяв громадян з питань які мають бути вирішені виключно органом місцевого самоврядування.

Аналогічна правова норма закладена і у спеціальному Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні», яким статтею 4 Закону передбачено законність дій органу місцевого самоврядування.

Окрім того, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачає прийняття радою рішень з мотивів відсутності кворуму чи відсутності необхідної кількості депутатів. Більше того, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює, що рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів шляхом відкритого або таємного голосування.

Як вбачається з суті позову позивач ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківської міської ради з заявою про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки на підставі проекту відводу земельної ділянки. Івано-Франківська міська рада по при внесення відповідного проекту рішення на голосування в порядок денний - не прийняла будь-якого рішення з цього питання.

Позивач вважає ігнорування розгляду його заяви відповідачем на протязі декількох років порушенням законодавства України та прав і інтересів його як громадянина.

Відповідач, в особі представників Івано-Франківської міської ради, під час розгляду спору і суді першої інстанції, у відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, наводили аргументи які на їхню думку слугували підставою для не розгляду радою заяв громадян. Згідно мотивацією відповідача в зв'язку з тим. що внесено зміни до Закону України «Про землеустрій» у 2012 році, міська рада повинна ухвалювати рішення з приводу надання у власність земельних ділянок виключно на підставі «проекту землеустрою», в той час як позивач ОСОБА_1 подав на розгляд ради «технічну документацію із землеустрою».

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з набранням чинності з 07.12.2012 року Закону України від 02.10.2012 року № 5395-УІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури відведення земельних ділянок та зміни їх цільового призначення" внесено зміни до Земельного кодексу України, Закону України "Про землеустрій", відтак відповідач Івано-Франківська міська рада не затверджує технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яка виготовлена до набрання чинності Закону № 5395-УІ.

Зважаючи на те, що необхідною умовою одержання безоплатно у власність земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання дозволу на складання та затвердження проекту відведення земельної, зобов'язання цього органу надати у власність земельну ділянку на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку за відсутності відповідного рішення є порушенням його виключного передбаченого Конституцією України права на здійснення права власності від імені українського народу та управління землями, яке підлягає захисту. Повноваження Івано-Франківської міської ради щодо розпорядження земельними ділянками комунальної власності - є виключними повноваження міської ради, що визначені законом. Водночас, законодавчо та відповідно до регламенту міської ради, визначений порядок здійснення повноважень міської ради.

Отже, рішення Івано-Франківська міської ради від 27.04.2013 № 725-24 «Про передачу у власність та надання в користування громадянам земельних ділянок та внесення змін до рішень" прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено).

За таких обставин, враховуючи дотримання процедури розгляду зазначених питань, міською радою не порушено право позивачів на передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки по АДРЕСА_2, а відтак, позов не підлягає до задоволення.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Відповідно ст.ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальної громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Повноваження щодо розпорядження землями, які перебувають у комунальній власності, згідно Конституції України, Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішуються виключно сільськими, селищними, міськими радами на їх пленарних засіданнях.

Приписи ст.ст. 13 і 41 Конституції України визначають, що від імені Українського народу права власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією і усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Стаття 12 ЗК України визначає повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивачами заявлена вимога про визнання недійсним п. 1 рішення Івано-Франківської міської ради № 725-24 від 27.04.2012 року про анулювання рішення сесії міської ради в частині, що стосується прав громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Рішенням сесії Івано-Франківської міської ради 6 демократичного скликання від 27.04.2012р. № 725-24 "Про передачу у власність та надання в користування громадянам земельних ділянок та внесення змін до рішень" п. 1 вирішено - анулювати п.51, 133, 152, 391. 436, 435, 440, додатку 4 до рішення ХЬІХ сесії Івано-Франківської міської ради від 20.04.2010р., п.39 додатку 4 до рішення ЬУІІ сесії Івано-Франківської міської ради від 05.10.2010р. про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю громадянам для ведення особистого селянського господарства. Дати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства, згідно додатку 1.

Відповідно до статті 6 КАС України кожна особа має право її порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її прана, свободи або інтереси.

Рішенням сесії Івано-Франківської міської ради від 20.04.2010р. "Про передачу у власність та надання в користування громадянам земельних ділянок" надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної сумісної власності на землю громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на підставі постанови Кабінету Міністрів України №844 від 05.08.2009 року та постанови Кабінету Міністрів України №1112 від 21.10.2009 року п. 4.41 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 орієнтовною площею 0,0815 га на АДРЕСА_1.

Таким чином, посилання позивачів на те, що рішення сесії Івано-Франківської | міської ради від 27.04.2012р. № 725-24 "Про передачу у власність та надання в користування громадянам земельних ділянок та внесення змін до рішень порушують їхні права на земельну ділянку є необґрунтованим, оскільки п. 41 додатку № 4 рішення не анульований.

Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельної ділянки передбачено ст. 118 ЗК України.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про землеустрій» документація із землеустрою - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо;

Одним із видів графічних матеріалів є план земельної ділянки.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про землеустрій» план земельної ділянки - це графічне зображення, що відображає місцезнаходження, зовнішні межі земельної ділянки та межі земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельних сервітутів), а також розміщення об'єктів нерухомого майна, природних ресурсів на земельній ділянці. Подані позивачем графічні матеріали з бажаним місцем розташування земельної ділянки, не відображають місцезнаходження, зовнішні межі та відповідну конфігурацію земельної ділянки.

При цьому, слід врахувати, що графічні матеріали, які є частиною документації із землеустрою розробляються особами, які мають відповідну ліцензію отриману у порядку визначеному ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», та Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 05.08.2009 року № 423 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності щодо проведення робіт із землеустрою, землеоціночних робіт». Підготовка, зібрання та надання графічних матеріалів і необхідних документів є обов'язком громадянина.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який і передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до | повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання | погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Що стосується зобов'язання міської ради повторно розглянути звернення громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 34 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до Закону України від 02.10.2012 року № 5395-УІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури відведення земельних ділянок та зміни їх цільового призначення" (який набрав чинності 07.12.2012р.) у законі текст статті 50 викладено в новій редакції, відповідно до якого проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають визначений перелік документів серед яких рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом).

У зв'язку з набранням чинності з 07.12.2012 року Закону України від 02.10.2012 року № 5395-УІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури відведення земельних ділянок та зміни їх цільового призначення" внесено зміни до Земельного кодексу України, Закону України "Про землеустрій", відтак відповідач Івано-Франківської міська рада не затверджує технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яка виготовлена до набрання чинності Закону № 5395-УІ.

Зважаючи на те, що необхідною умовою одержання безоплатно у власність земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання дозволу на складання та затвердження проекту відведення земельної, зобов'язання цього органу надати у власність земельну ділянку на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку за відсутності відповідного рішення є порушенням його виключного передбаченого Конституцією України права на здійснення права власності від імені українського народу та управління землями, яке підлягає захисту.

Повноваження Івано-Франківської міської ради щодо розпорядження земельними ділянками комунальної власності - є виключними повноваження міської ради, що визначені законом. Водночас, законодавчо та відповідно до регламенту міської ради, визначений порядок здійснення повноважень міської ради.

Отже, рішення Івано-Франківської міської ради від 27.04.2013 № 725-24 «Про передачу у власність та надання в користування громадянам земельних ділянок та внесення змін до рішень" прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено).

За таких обставин, враховуючи дотримання процедури розгляду зазначених питань, міською радою не порушено право позивачів на передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки по АДРЕСА_2, а відтак, позов не підлягає до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення без задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.10.2015 року у справі № 344/12721/13-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар