Справа № 377/196/17
Суддя: Теремецька Н. Ф.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/196/17

Провадження №2-а/377/18/17

12 квітня 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Теремецької Н.Ф.,

при секретарі: Щуковській А.М.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Полосьмак С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ :

23 березня 2017 року позивачем до суду подано названу позовну заяву з вимогами:

- визнати дії управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області по відмові встановлення йому статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалід 2 групи, протизаконними;

- зобов'язати управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області встановити йому статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліду 2 групи.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач є інвалідом 2-ї групи як потерпілий від аварії на ЧАЕС категорії 1. Згідно довідки МСЕК та експертного висновку його захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. На підставі наказу директора Чорнобильської АЕС в період з 15 травня 1986 року по 16 липня 1987 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і був залучений до виконання заходів Цивільної оборони на території смт. Поліське та Чорнобильській АЕС. У відповідності до п. 9 частини 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать серед інших інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Оскільки формування цивільної оборони, в тому числі невоєнізовані, за законодавством СРСР створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих, то громадяни, які виконували роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до яких належить і він, залучались до виконання цих робіт саме в складі формувань цивільної оборони. Тому рішення відповідача про відмову у встановленні статусу інваліда війни та видачі йому посвідчення інваліда війни із зазначеної підстави, викладене у відповіді за № 23/01-15 від 08.09.2016 року на його звернення, вважає незаконним.

Відповідачем подано заперечення, мотивоване тим, що відповідно до пунктів 7, 10 Положення про Порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою КМУ від 12.05.1994 р. № 302 «Посвідчення інваліда війни» видається органами праці та соціального захисту населення на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причини інвалідності. Відповідно до наданих ОСОБА_1 документів було встановлено, що відповідно до довідки МСЕК серії КИО-1 № 0415305 від 02 липня 2012 року з 07 червня 2012 року йому встановлено 2 групу інвалідності, захворювання пов'язане з роботами по ЛНА на ЧАЕС, 26 липня 2012 року йому було видане посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1 серія НОМЕР_1 та вкладку НОМЕР_2 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що надає йому право на пільги та компенсації, передбачені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, надані ОСОБА_1 документи не підтверджують його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони та відношення характеру виконуваних ним робіт до завдань Цивільної оборони, що є обов'язковою передумовою для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення для даної категорії осіб. У зв'язку з цим немає підстав для встановлення позивачеві статусу інваліда війни відповідно до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Суду пояснив, що на час аварії на Чорнобильській АЕС він працював на Чорнобильській атомній електростанції в ЦТПК на посаді машиніста наносних установок. Після аварії на Чорнобильській АЕС він приймав участь у ліквідації наслідків аварії, продовжуючи працювати в ЦТПК на зазначеній посаді. Крім того, згідно наказу директора Чорнобильської АЕС він був залучений до виконання заходів цивільної оборони на території пгт Поліське та Чорнобильської АЕС. Проте, він не може суду надати копію зазначеного наказу директора Чорнобильської АЕС, оскільки адміністрацією ЧАЕС йому було повідомлено, що вказаний документ знищено. В зв'язку з тим, що згідно інформаційної довідки Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської облдержадміністрації громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони, то вважає, що він теж приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони, а тому він є інвалідом війни.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що ОСОБА_1 не надано документів, які підтверджують його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони та відношення характеру виконуваних ним робіт до завдань Цивільної оборони.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши наявні у справі докази, суд вважає за необхідне адміністративний позов залишити без задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що згідно посвідчення (категорія 1) серії НОМЕР_1 та вкладки «с» до нього, виданих 26.07.2012 року Київською обласною держадміністрацією, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи - учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Як зазначено у довідці № 3860 від 06.04.1992 року, виданої начальником відділу кадрів Чорнобильської АЕС, ОСОБА_1 працював на Чорнобильській АЕС в ЦТПК на посаді машиніста насосних установок з 14.02.1986 року по 22.06.1987 року, при цьому з 14.02.1986 року по 17.04.1986 року з нормальними умовами праці, з 17.04.1986 року по 24.06.1986 року з шкідливими умовами праці, з 25.06.1986 року з особливо шкідливими умовами праці в зоні іонізуючих випромінювань, а також з 12.09.1988 року по 04.09.1989 року в РБУ виконавцем художніх робіт з особливо шкідливими умовами праці.

Відповідно до довідки № 2196, виданої заступником головного інженера по безпеці ЧАЕС від 26.08.1994 року, доза опромінення ОСОБА_1 за час знаходження в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 26.04.1986 року по 27.04.1986 року становить 10, 1 рад.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 02.07.2012 року ОСОБА_1 встановлена з 07 червня 2012 року довічно друга група інвалідності з причини захворювання, пов'язаного з роботами по ЛНА на ЧАЕС.

Відповідно до експертного висновку центральної міжвідомчої експертної ради по встановленню причинного зв'язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і їх професійного характеру № 13 від 13 лютого 2012 року захворювання ОСОБА_1 пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно інформаційної довідки Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської облдержадміністрації № 01.1-14/520-7 від 24.03.2016 року, формування ЦО, в тому числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Листом начальника управління соціального захисту населення Славутицької міської ради від 08.09.2016 року № 23/01-15 на звернення ОСОБА_1 від 16.08.2016 року повідомлено, що відповідно до наданих ним документів відсутні підстави для встановлення статусу інваліда війни та видачі посвідчення згідно статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

При вирішенні спору суд виходить з наступних положень законів та підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють спірні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної війни або з участю в бойових діях у мирний час.

Згідно п. 9 ч. 2 цієї статті, яким стаття була доповнена згідно із п. п. 2 п. 1 Закону України від 15 червня 2004 року № 1770-IV «Про внесення змін до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що набрав чинність з 1 січня 2005 року, до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п. 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни», «Посвідчення інваліда війни» видається органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Згідно п. 10 цього Положення «Посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Як встановлено судом, позивач на підставі трудового договору працював на Чорнобильській АЕС і у 1986 році брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні своїх трудових обов'язків, йому видно посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи - учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), йому встановлено інвалідність 2-ї групи з причини захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що надає йому право на пільги і компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Водночас правових підстав для поширення на позивача статусу інваліда війни з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» немає, оскільки позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не в складі формувань цивільної оборони і до них не залучався, а під час виконання своїх трудових обов'язків за оплачуваним трудовим договором, будучи штатним працівником Чорнобильської АЕС. Документи, надані позивачем суду, не підтверджують його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони та відношення характеру виконуваних ним робіт до завдань Цивільної оборони, що є обов'язковою передумовою для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення для даної категорії осіб.

Посилання у позовній заяві на Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111-1976 року, наказ заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 р. (Настанова по організації та веденню Цивільної оборони в районі (сільському) на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), розпорядження начальника ЦО СРСР від 26.04.1986 р., начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 р., начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної ради народних депутатів трудящих за 1986 рік(від 29.04.1986 № 01, від 30.04.1986 № 02, від 19.05.1986 № 52), згідно яких цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційний припис та жінки від 16 до 55 років, за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей, а тому позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме в складі формувань цивільної оборони, є безпідставним, оскільки наведені нормативно-правові акти відносяться до організаційно-розпорядчих документів загального характеру і до спірних відносин застосовуватися не можуть.

Жодних правових підстав для надання статусу інваліда війни позивачеві як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який потенційно міг бути залучений до заходів Цивільної оборони відповідно до нормативно-правових актів щодо загальної організації Цивільної оборони, які були чинними на час аварії на Чорнобильській АЕС, на які він посилається у позовній заяві, немає.

Виходячи з викладеного, відмова управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області у наданні позивачеві статусу інваліда війни та видачі йому відповідного посвідчення відповідала принципу законності і не суперечила принципу верховенства права.

За таких обставин у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. 2, 6, 160-163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд протягом десяти днів після одержання її копії в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ф. Теремецька