Справа № 813/3804/16
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 р. Справа № 876/1877/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Клюби В. В.;

за участю секретаря судового засідання Мацьків М. С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування рішення та наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2016 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення атестаційної комісії № 4 ГУ Національної поліції у Львівській області, оформленого протоколом ОП №15.00035269.0034560 від 15.09.2016 року; визнання протиправним та скасування наказу ГУ Національної поліції у Львівській області № 287 о/с від 05.10.2016 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію»; поновлення ОСОБА_1 на службі в Національній поліції на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 4 патрульної поліції Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області у званні майора поліції; стягнення з ГУ Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 суму середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу; допущення до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі та стягнення суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця (з урахуванням уточнення позовних вимог).

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що атестація позивача, як працівника поліції, була проведена з грубим порушенням вимог Інструкції про проведення атестування поліцейських та Закону України «Про Національну поліцію», атестаційною комісією не вивчались обставини щодо позивача, зокрема те, що він характеризується з позитивного боку, показуючи високі показники службової діяльності, належний рівень теоретичних знань, фізичної підготовки тощо.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення атестаційної комісії № 4 Головного управління Національної поліції у Львівській області, оформленого протоколом ОП № 15.00035269.0034560 від 15.09.2016 року. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 287 о/с від 05.10.2016 року в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 (паспорт серії НЮ № 076834, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) з посади начальника сектору реагування патрульної поліції № 4 патрульної поліції Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області. Поновлено ОСОБА_1 (паспорт серії НЮ № 076834, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на службі в поліції на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 4 патрульної поліції Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області у званні майора поліції з 05 жовтня 2016 року. Постановлено стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НЮ № 076834, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 19352,64 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства. Постанову суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 (паспорт серії НЮ № 076834, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) та стягнення на його користь грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 7639,20 грн. (сім тисяч шістсот тридцять девять гривень двадцять копійок) звернуто до негайного виконання.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем Головним управлінням Національної поліції у Львівській області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що позивач проходив службу в Національні поліції України на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 4 патрульної поліції Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області у званні майора поліції з 07 листопада 2015 року.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 11.02.2016 року № 283 «Про організацію проведення атестування особового складу Головного управління Національної поліції у Львівській області» з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого та всебічного вивчення визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщенні на нижчу, звільненні зі служби в поліції через службову невідповідність, керуючись статтею 57 Закону України «Про Національну поліцію» та вимогами Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.11.2015 року №1465, наказано, зокрема, провести атестування поліцейських Головного управління Національної поліції у Львівській області, а керівникам відділів поліції, структурних і підпорядкованих управління: 1) скласти списки поліцейських, які підлягають атестуванню; 2) підготувати атестаційні листи на таких поліцейських; 3) підготувати для надання на засідання атестаційної комісії додаткові матеріали щодо проходження служби поліцейськими; 4) довести до поліцейських інформацію про час і місце проведення атестаційної комісії та забезпечити їх прибуття в разі необхідності.

На підставі зазначеного наказу № 283 було, зокрема, проведено атестацію начальника сектору реагування патрульної поліції № 4 патрульної поліції Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області майора поліції ОСОБА_1

Наказом Головного управління Національної поліції в Львівській області від № 287 о/с від 05 жовтня 2016 року «По особовому складу», майора поліції ОСОБА_1, начальника сектору реагування патрульної поліції № 4 патрульної поліції Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області, звільнено зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність). Підставою для прийняття вказаного наказу стало рішення Атестаційної комісії № 4 ГУ Національної поліції у Львівській області, оформленого Протоколом ОП №15.00035269.0034560 від 15.09.2016 року.

Даючи правову оцінку висновку суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з таким та виходить з наступного.

02 липня 2015 року прийнято Закон України «Про Національну поліцію» №580-VІІІ, який, відповідно до преамбули, визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно з п.1 р.ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закон України «Про Національну поліцію» набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; 2) частини 7 статті 15 та частини 5 статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 01 січня 2017 року. Закон України «Про Національну поліцію» опублікований 06 серпня 2015 року та набрав чинності 07 листопада 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Статтею 59 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

Призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків. Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту (ст.58 Закону України «Про Національну поліцію»).

Згідно з п.9 р.XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Пунктом 12 р. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до такої схеми співвідношення спеціальних звань.

Беручи до уваги положення п.9 р. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України. Зазначена норма не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції. Та обставина, що при прийнятті позивача на службу в поліцію для нього не проводився конкурс на зайняття посади в поліції, не породжує для відповідача право проводити відповідний конкурс в подальшому, тобто для вже призначеного на посаду працівника.

Окрім того, варто відзначити, що при вирішенні питання про призначення на посаду, в контексті з'ясування питання щодо відповідності особи вимогам до поліцейських, Міністерство внутрішніх справ України не позбавлене повноважень здійснювати призначення на посади поліцейських на конкурсних засадах (ст.47 Закону), проводити медичне та психофізіологічне обстеження кандидатів, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності, тестування на поліграфі, перевіряти рівень фізичної підготовки, а також проводити спеціальну перевірку (ст.50 Закону).

Таким чином, суд приходить до висновку, що видання наказу про призначення позивача на посаду поліцейського за його згодою свідчить про те, що такий відповідає вимогам до кандидатів на службу в поліції, встановленим ст.49 Закону України «Про Національну поліцію», а також не має відповідних обмежень, передбачених ч.2 ст.61 цього ж Закону.

Разом з тим, мету та підстави атестування поліцейських закріплено в ст.57 Закону України «Про Національну поліцію».

Так, відповідно до ч.1 цієї статті атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри. Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

З системного аналізу вищенаведеної норми слідує, що мета атестування є незмінною, однак реалізується тільки у випадку необхідності вирішення питання призначення на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу, переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Тобто така не є самостійною підставою для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв'язку з підставами, визначеними у ч.2 аналізованої статті, перелік яких є вичерпним, адже проведення атестування без наявності таких підстав Законом України «Про Національну поліцію» не передбачено.

Зі змісту наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 11.02.2016 року № 283 «Про організацію проведення атестування особового складу Головного управління Національної поліції у Львівській області» видно, що атестація проводилась з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільненні зі служби в поліції через службову невідповідність.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач помилково розцінив мету атестування, закріплену у ч.1 ст.57 Закону України «Про Національну поліцію» як самостійну і достатню підставу для проведення атестування позивача, переслідуючи ціль визначення його відповідності займаній посаді. У той же час, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що на момент прийняття вищезгаданого наказу були обґрунтовані сумніви щодо відповідності позивача займаній посаді або були наявні інші підстави для проведення атестації поліцейського, визначені ч.2 ст.57 Закону України «Про Національну поліцію».

Поряд із Законом України «Про Національну поліцію» правові, організаційні та фінансові засади функціонування системи професійного розвитку працівників визначаються також положеннями Законом України від 12.01.2012 року №4312-VI «Про професійний розвиток працівників».

Так, статтею 1 цього Закону визначено, що атестація працівників - процедура оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов'язкам, проведення оцінки їх професійного рівня. Відповідно до ч.1 ст.12 цього ж Закону атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

З огляду на те, що позивач пропрацював на займаній посаді в ГУ НП у Львівській області менше одного року (прийнятий 07 листопада 2015 року), відповідно його атестування було протиправним.

Аналогічні положення в частині підстав для атестування містить також Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 року №1465 (далі - Інструкція), зокрема її п.3 р.І.

Згідно з ч.4 ст.57 Закону України «Про Національну поліцію» рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Проте, всупереч вищенаведеному, наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 11.02.2016 року № 283 «Про організацію проведення атестування особового складу Головного управління Національної поліції у Львівській області», на який посилається відповідач, носить загальний характер та стосується невизначеного кола осіб, а тому не є рішенням про проведення атестування позивача у розумінні положень ч.4 ст.57 Закону. Жодного іншого документа (переліку), який би визначав, що позивач підлягає атестації або що відносно нього буде проведено атестування, відповідач не надав.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що атестування позивача проводилося без наявності відповідного рішення про проведення атестування та за відсутності підстав, визначених ч.2 ст.57 Закону України «Про Національну поліцію». Як наслідок, всі подальші рішення, прийняті за наслідками такого атестування, є протиправними, оскільки вчинялись на підставі і внаслідок неправомірного застосування вимог ст.57 Закону України «Про Національну поліцію».

При цьому колегія суддів суду апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до атестаційного листа від 05 вересня 2016 року складеного відносно позивача, за період проходження служби та в займаній посаді ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивної сторони, як виконавчий працівник і керівник. Як особа, яка наполегливо і постійно працює над підвищенням свого професійного рівня. Вміє виділити головне і спрямувати зусилля на виконання поставленого завдання. У складній обстановці діє швидко і правильно приймає рішення. Вміє рахуватися з думками інших і робити відповідні висновки. Нормативно-правові акти, що регламентують діяльність поліції, знає добре. До виконання службових обовязків відноситься сумлінно, своєчасно і якісно виконує поставлені завдання. Вогнепальною зброєю володіє добре, правила її застосування та заходи безпеки при поводженні з нею знає. У ставленні до громадян ввічливий. Користується повагою у колективі. Державною мовою володіє добре. За період служби в поліції до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Згідно висновку прямого керівника ОСОБА_2, ОСОБА_1 відповідає займаній посаді. Ні в рішенні атестаційної комісії, ні в атестаційному листі щодо висновку про те, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, комісією не вказано з яких підстав комісія дійшла такого висновку, якими критеріями вона керувалася приймаючи таке рішення.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний звязок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 41, 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року в справі № 813/3804/16 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Р. В. Кухтей

ОСОБА_3

Ухвалу складено в повному обсязі 11 квітня 2017 року.