Справа № 809/231/17
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2017 р. Справа № 809/231/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Микитин Н.М.,

при секретарі судового засідання Хомі О.В.,

за участю: представника позивача Крушельницької Б.О.,

представника відповідача Карпаш Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мізунь" до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та скасування постанов №№09-10-021/27,09-10-021/26 від 12.01.2017,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мізунь" (далі-позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області (далі-відповідач) про визнання дій протиправними та скасування постанов №№09-10-021/27, 09-10-021/26 від 12.01.2017.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем отримано поштою постанови №№09-10-021/27, 09-10-021/26 від 12.01.2017 про накладення на товариство штрафів. На думку позивача вищезазначені постанови винесені на підставі не встановлених фактів і матеріалів, які не були надані товариством посадовим особам відповідача. При цьому зазначає, що перевірка посадовою особою не проводилась в приміщенні суб'єкта господарювання. Складений акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування не направлявся позивачу. Вважає, що відповідач необґрунтовано та безпідставно зробив висновок про порушення позивачем вимог трудового законодавства, а тому оскаржувані постанови підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві, та просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві та згідно пояснень, наданих в судовому засіданні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнала, з мотивів викладених в письмовому запереченні (а.с. 53-58). Також, зазначила, що оскаржувані постанови прийняті управлінням Держпраці в Івано-Франківській області на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Просила суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що працює головним державним інспектором відділу з питань праці, зайнятості та інших нормативно правових актів Управління Держпраці в Івано-Франківській області та проводив перевірку ТОВ «Мізунь». Зазанчив, що 20.12.2016 прибув на підприємство за адресою с.Новий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області де на зустрічі з директором товариства просив надати ряд документів для проведення перевірки, частина з яких була надана одразу а частину такий зобов'язаявся надати у період проведення перевірки. Оскільки такі документи не були надані, то 23.12.2016 ним було складено за місцем роботи акт перевірки, протоколи про адміністративні правопорушення, припис та акт про здійснення перешкод в діяльності органу, із зазначнням місця складання с.Новий Мізунь, вул.Ровенька,1 Долинський район. Зазначив, що 23.12.2016 року не прибув на місце проведення перевірки, так як йому було відомо про відсутність на робочому місці директора. При проведенні перевірки було встановлено ряд порушень, а саме не виплату заробітньої плати працівникам ТОВ «Мізунь» та не виплату ОСОБА_4 всіх сум, що належать при звільненні в день звільення, які зафіксовані у акті перевірки.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін та свідка, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Прийняття рішення суб'єктом владних повноважень з порушенням одного із пунктів, передбачених частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для визнання протиправним та його скасування.

Державна служба України з питань праці (Держпраці) згідно Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно Положення про Управління Держпраці, затвердженого наказом Держпраці від 04.02.2016 №8, управління Держпраці в Івано-Франківській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці та відповідно їй підпорядковується.

У відповідності до підпункту 8 пункту 4 Положення, Управління Держпраці в Івано-Франківській області, згідно покладених на нього завдань, здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про зайнятість населення з питань дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи.

Посадовою особою управління Держпраці в Івано-Франківській області на підставі наказу від 16.12.2016р. № 300-Д та направлення на перевірку від 16.12.2016р. № 11-11/15-10/6872 з 19.12.2016 по 23.12.2016 проведено планову перевірку дотримання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне страхування ТОВ "Мізунь" розташованого у Івано-Франківській області, Долинський район, село Новий Мізунь, вул.Ровенька, 1.

Процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці (далі - Держпраці України) та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень встановлено Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року № 390 (далі - Порядок).

Відповідно до п.3 Порядку інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Місцем проведення перевірки є місцезнаходження ТОВ "Мізунь" - Івано-Франківська область, Долинський район, село Новий Мізунь, вул.Ровенька, 1, що підтверджується направленням на перевірку від 16.12.2016р. № 11-11/15-10/6872 та прибуттям головного державного інспектора відділу з питань праці, зайнятості та інших нормативно правових актів Управління Держпраці в Івано-Франківській області ОСОБА_3 20.12.2016 за вказаною адресою для проведення перевірки.

Згідно п. 5. Порядку інспектору на час проведення перевірки надається робоче місце, обладнане належним чином, право користування телефонним зв'язком, розмножувальною технікою, іншими послугами технічного характеру, необхідними для реалізації повноважень під час перевірки, оформлення матеріалів перевірки, спілкування з працівниками (у разі необхідності одержання пояснень).

Згідно п. 6. Порядку Перевірка складається з таких етапів:

6.1. Робота з документами, наданими суб'єктами господарювання на вимогу Інспектора: 6.2. Оформлення документів за результатами перевірки.

6.3. Ознайомлення суб'єктів господарювання з документами, оформленими за результатами перевірки.

6.4. Проведення за результатами перевірки роз'яснювальної роботи з питань застосування норм законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування (за згодою посадових осіб).

Згідно п.7 Порядку за результатами перевірки складається акт. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Здійснивши системний аналіз вищевказаних норм суд приходить до висновку, що акт перевірки, протокол та припис складаються в присутності суб'єкта господарювання та на місці проведення перевірки -- Івано-Франківська область, Долинський район, село Новий Мізунь, вул.Ровенька, 1, . При цьому суб'єктом владних повноважень, яким в даному випадку є управління Держпраці в Івано-Франківській області дотримання даних умов при проведенні вищевказаної перевірки за результатами якої винесено оскаржувану постанову не дотримано.

Як вбачається з матеріалів справи акт перевірки № 09-10-0055/7080, протокол про адміністративне провопорушення № 09-10-0055/617, припис, протокол про адміністративне провопорушення № 09-10-0055/608 та акт про створення перешкод в діяльності органу складено 23.12.2016 головним інспектором ОСОБА_3 за адресою Івано-Франківська область, Долинський район, село Новий Мізунь, вул.Ровенька, 1, із зазначенним про відмову від підпису вказаних документів директором ТОВ «Мізунь» ОСОБА_5

Натомість в судовому засіданні встановлено, що інспектор 23.12.2016 року не перебував на місці проведення перевірки, а вказані документи складені за місцем проботи інспектора, що підствердив свідок ОСОБА_3 та підтверджується журналом відвідувачів ТзОВ "Мізунь" в якому вказано, що такий перебував на підприємстві тільки один день 20.12.2016 року(а.с.106-107).

З огляду на зазначене, оскільки головний інспектором допушено порушення при складенні акту перевірки, то суд приходить до переконання, що прийняті на його підставі постанови про накладення штрафу за № 09-10-021/27 та № 09-10-021/26 від 12.01.2017 року є протиправними, а відтак підлягають до скасування.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (надалі - Порядок № 509).

Згідно пункту 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа). Про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (пункт 6 Порядку № 509).

Відповідно до пункту 7 Порядку № 509, справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Судом встановлено, що про дату та час розгляду справи щодо накладення фінансових санкцій, що призначена на 10 год. 40 хв. 12.01.2017, ТОВ "Мізунь" стало відомо з повідомлення про виклик на розгляд справи про накладення штрафу, яке позивач отримав тільки 13.01.2017 року, що підтверджується датою реєстрації такого повідомлення та копією конверту(а.с. 16). Також, відповідачем не надано доказів, які б спростовували неналежне сповіщення позивача про дату, час і місце розгляду справи про накладення фінансових санкцій за порушення вимог законодавства. Таким чином, Управління Держпраці в Івано-Франківській області розгляд справи щодо накладення фінансових санкцій 12.01.2017 провело без дотримання вимог закону щодо належного повідомлення про розгляд справи та за відсутності представника суб'єкта господарювання або роботодавця в порушення п. 6 Порядку № 509.

Однак, заступник начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області, розглянувши акт перевірки від 23.12.2016р. №09-10-0055/708, встановив порушення вимог ч. 1, 2 ст. 115 Кодексу законів про працю України, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" відповідальність за які передбачено абз. 3 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України та виніс постанову про накладення штрафу № 09-10-021/26 від 12.01.2017, якою накладено на ТОВ "Мізунь" штраф у розмірі 4800,00 грн. (а.с. 10-11).

Як встановлено в судовому засіданні, суть порушеня полягає у порушенні ТОВ «Мізунь» строків виплати заробітньої плати працівникам, така проводиться не регулярно. Так, за липень - грудень 2016 року бухгалтерією ТОВ «Мізунь» по 21 працівнику заробітня плата не виплачується, а заборгованість станом на 23.12.2016 становить 315 000 гривень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до абзаців 2 та 3 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Таким чином, відповідач безпідставно посилається на абзац 3 частини 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України у оскаржуваній постанові, оскільки відповідальність за вказане правопорушення передбачена абзацом 2 частини 2 зазначеної статті.

Також, позивачем надано постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження та постанови про арешт коштів боржника від 15.07.2016 року ВП № 51375626, відповідно всі рахунки ТОВ "Мізунь" арештовані, а кошти, які поступають на ці рахунки в розпорядження товариства не надходять та списуються на погашення заборгованості перед стягувачем. Ба більше, 01.06.2016 позивачем прийнято наказ про затвердження акту простою та ТОВ «Мізунь» з 1 червня 2016 року. Оскільки позивач позбавлений права розпоряджатися своїми коштами, а отже його вина у невиплаті працівникам заробітної плати відповідачем не доведена.

Щодо підставності прийняття постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №09-10-021/27 від 12.01.2017 суд зазначає наступне.

Відповідно до вказаної постанови, до ТОВ "Мізунь" застосовано штраф у розмірі 16000,00 грн. за порушення вимог статті 116 Кодексу законів про працю України відповідальність за яке передбачено абзацом 4 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України (а.с.8-9). Як пояснила в судовому засіданні представник відповідача, суть порушення полягає у тому, що товариством не здійснено виплату всіх сум в день звільнення з роботи менеджера по збуту ОСОБА_6 (наказ від 31.10.16р. №80-к).

Частиною 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України встановлено строки розрахунку при звільненні працівника, відповідно до якої виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до абзаців 3 та 4 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України "Про військовий обов'язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З наведених норм вбачається, що відповідач безпідставно посилається на абзац 4 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України у оскаржуваній постанові, так як відповідальність за вказане правопорушення передбачена абзацом 3 частини 2 зазначеної статті.

Як попередньо встановлено судом, у зв'язку з арештом коштів ТОВ «Мізунь» позивач був позбавлений можливості здійснювати виплати заробітньої плати працівникам, в тому числі провести розрахунок з ОСОБА_6 у день звільнення, що свідчить про відсутність вини суб'єкта господарювання у вчиненні правопорушення.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ТОВ "Мізунь", у зв'язку з отриманням фінансової допомоги, сплачено ОСОБА_6 заробітню плату за липень-жовтень 2016 року в сумі 4920,61 грн., відповідно до видаткового касового ордера, від 23.01.2017 р., а у розписці від 23.01.2017 року ОСОБА_6 зазначила, що не має жодних претензій до підприємства.

Таким чином, оскаржувані постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 12.01.2017р. винесені необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття та з порушеннями при проведенні перевірки.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до абзацу 2 пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509, постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення складається за формою, встановленою Міністерством соціальної політики України.

Однак, у постановах про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 12.01.201 №№09-10-021/26, 09-10-021/27 зазначено встановлення порушення вимог вимог частин 1, 2 ст. 115 Кодексу законів про працю України, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" та ст. 116 Кодексу законів про працю України, однак не вказано саме перелік (суть) порушень, за які передбачено відповідальність згідно вказаних норм.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Судом встановлено, що права позивача були порушені діями Управління Держпраці в Івано-Франківській області при проведенні планової перевірки та прийнятті оскаржуваних постанов, проте суд вважає, що належним способом відновлення порушених прав позивача буде саме скасування прийнятих постанов про накладення штрафу уповноваженими особами №№09-10-021/27, 09-10-021/26 від 12.01.2017.

Таким чином, позов необхідно задовольнити у частині скасування постанов №№09-10-021/27, 09-10-021/26 від 12.01.2017 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, а у задоволенні позовних вимог про визнання дій управління Декржпраці в Івано-Франківській області під час проведення перевірки, оформленої актом від 23.12.2016 року № 09-10-0055/708, та під час розгляду справи про накладення штрафу, за наслідками якої винесені постанови про накладення штрафу уповноваженими особами №№09-10-021/27, 09-10-021/26 від 12.01.2017 р. слід відмовити.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Мізунь" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600,00 грн.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №09-10-021/27 та № 09-10-021/26 від 12.01.2017.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Івано-Франківській області (код 39784625) на користь ТОВ "Мізунь" () сплачений судовий збір у розмірі 1600 (три тисячі двісті) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Микитин Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 10.04.2017.