Справа № 136/112/17
Суддя: Кривенко Д. Т.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/112/17
У Х В А Л А

"10" квітня 2017 р. м.Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

В складі:

головуючого судді: Кривенка Д.Т.

за участі секретаря Марчук Н.А.

розглянувши у відкритом у судовому засіданні в залі суду міста Липовець звіт про виконання постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 21.02.2017 року за позовом ОСОБА_1 до Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2017 року постановою Липовецького районного суду Вінницької області позов ОСОБА_1 до Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязати вчинити дії задоволено частково, суд визнав протиправною бездіяльність Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області щодо ненадання відповіді на запити на публічну інформацію ОСОБА_1 №11 №12 №13 №14 №15 №16 №17 №18 №19 №20 №21 №22 №23 №24 №25 від 16.12.2016 року та №26 №27 №28, №29 №30 №31 №32 №33 №34 №35 №36 №37, №38 №39 №40 від 19.12.2016 року та зобовязав Війтівську сільську раду Бершадського району Вінницької області на протязі пяти робочих днів з дня набрання постановою суду законної сили надати ОСОБА_1 відповіді на його запити на публічну інформацію №11 №12 №13 №14 №15 №16 №17 №18 №19 №20 №21 №22 №23 №24 №25 від 16.12.2016 року та №26 №27 №28, №29 №30 №31 №32 №33 №34 №35 №36 №37, №38 №39 №40 від 19.12.2016 року у чіткій відповідності з чинним законодавством України. Зобов'язав Війтівську сільську раду Бершадського району Вінницької області подати до Липовецького районного суду Вінницької області звіт про виконання судового рішення не пізніше 7 (семи) днів з моменту набуття постановою суду законної сили..

14.03.2017 року постанова суду набрала законної сили.

03.04.2017 року на адресу Липовецького районного суду Вінницької області надійшов «супровідний лист» Війтівської сільської ради про виконання постанови суду від 21.02.2017 року з якого слідує, що орган місцевого самоврядування надав відповіді ОСОБА_1, в підтвердження чому надано копії відповідей від 16.03.2017 року надісланої в адресу ОСОБА_1

Із відповіді за №103 від 16.03.2017 року направленого Війтівською сільською радою Бершадського району Вінницької області в адресу ОСОБА_1 слідує, що запити за №20 та №30 перенаправлені Бершадському районному державному архіву за адресою вул..Героїв Майдану, 23, м. Бершадь, Вінницької області.

Зі змісту відповіді за №102 від 16.03.2017 року Війтівської сільської ради направленої в адресу ОСОБА_1 встановити однозначно, на які запити на публічну інформацію від 16.12.2016 та 19.12.2016 року надано відповіді не можливо, оскільки вони не ідентифіковані по номерах, на які вказував запитувач. Запити №20 та №30 скеровані для розгляду до архіву.

Крім цього, позивачеві повідомлено, що запитувана інформація складається з 33 сторінок, тому для отримання іншої інформації, а ніж та що у відповіді йому необхідно здійснити оплату витрат на копіювання або друк запитуваних документів. Після оплати рахунку необхідно надіслати у зручний для нього спосіб (факс, пошта тощо) до Війтівської сільської ради підтверджуючі документи щодо оплати в розмірі 98,60 гривень, з яких 73,60 гривень кількість листів паперу і загальна їх ціна; 25 гривень інші витрати, повязані із наданням відповідей за запитами. Відповідь додатків не містить.

В судовому засіданні позивач вказав, що відповідачем проігноровано судове рішення, а наданий звіт не містить повної та вичерпної інформації, яка ним запитувалась, при цьому її неможливо ідентифікувати за відсутності номерів на який запит надається відповідь. Крім цього, вважає, що вимоги Війтівської с/р щодо оплати витрат на копіювання або друк запитуваних документів, а також інших витрат повязаних із наданням відповідей на запити не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, отож є незаконними та такими, що перешкоджають йому в доступів до інформації.

Обґрунтовуючи свої доводи позивач зазначив, що за кожним запитом на інформацію він має право безоплатно отримати документи обсягом не більше як 10 сторінок, при цьому якщо розпорядник інформації не встановив розмір плати за копіювання або друк, інформація має надаватись безкоштовно. Рішення виконавчого комітету Війтівської с/р, яким встановлено розмір фактичних витрат на копіювання або друк було прийнято 15.12.2016 року і всупереч приписів частини 5 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" не було опубліковано, а тому його слід вважати таким, що не набрало чинності. Оскільки звіт Війтівської с/р вказує на невиконання рішення суду, позивач просив суд накласти на голову органу місцевого самоврядування штраф, а також встановити новий строк подання звіту.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, а також проаналізувавши поданий відповідачем звіт про виконання постанови суду від 21.02.2017 року, суд дійшов висновку про таке.

Згідно листа від 16.03.2017 року за №102 Війтівська сільська рада Бершадського району Вінницької області поставила ОСОБА_1 до відома про те, що задоволення запитів передбачає виготовлення копії документів обсяг яких становить33 сторінки, а тому він має відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк відповідно до рішення виконавчого комітету № 64 від 15.12.2016 року, що становить 98,60 гривень, з яких: 73,60 гривень кількість листів паперу і загальна їх ціна; 25 гривень інші витрати, повязані із наданням відповідей за запитами. Відповідь додатків не містить.

Згідно частини другої статті 7 Закону України "Про інформацію" ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон № 2939-VI) у разі, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

У наведеному положенні під фактичними витратами маються на увазі усі витрати, що здійсненні при копіюванні та/або друкові документів обсягом більш як 10 сторінок, тобто запитувач інформації зобов'язаний відшкодувати витрати на виготовлення всіх сторінок запитаної інформації, крім перших 10 сторінок.

З зазначеного слідує, що надання за вимогою запитувача перших 10 сторінок на кожний запит безкоштовно одночасно з повідомленням про необхідність відшкодування витрат на виготовлення копій решти документів є належним виконання розпорядником інформації вимог статті 21 Закону № 2939-VI.

Судом встановлено, що Війтівська сільська рада Бершадського район Вінницької області розглянувши запити на публічну інформацію ОСОБА_1 №11 №12 №13 №14 №15 №16 №17 №18 №19 №20 №21 №22 №23 №24 №25 від 16.12.2016 року та №26 №27 №28, №29 №30 №31 №32 №33 №34 №35 №36 №37, №38 №39 №40 від 19.12.2016 року надала відповідь лише одним листом від 16.03.2017 року за №102, який жодних додатків до нього не містить.

Крім цього, у листі зобовязано ОСОБА_1 надати докази оплати витрат на копіювання або друк запитуваних документів, а також інших витрат, які повязані із наданням відповідей на запити, при цьому, у листі відсутні посилання рахунки або ж банківські реквізити для оплати витрат.

Судом встановлено, що кількість направлених ОСОБА_1 запитів на публічну інформацію в адресу Війтівської сільської ради Бершадського району склала 30 запитів, отож надання за вимогою запитувача перших 10 сторінок на кожний запит безкоштовно, тобто 300 сторінок є належним виконання розпорядником інформації вимог статті 21 Закону № 2939-VI.

Наведене свідчить, що Війтівецькою сільською радою не було дотримано вказаних вимог Закону.

Крім цього, суд вважає, що відмова Війтівської сільської ради надати відповіді на запити із вимогою оплатити витрати не може бути правомірною зважаючи на те, що інформування запитувача про необхідність оплати фактичних витрат передбачає не просто повідомлення розпорядником інформації про наявність необхідності такої оплати, але й інформування про розмір і спосіб внесення плати: реквізити рахунка в фінансовій установі, спосіб надання підтвердження внесення плати. Це пояснюється тим, що тільки розпоряднику інформації відомо про обсяг інформації, якою він володіє та реквізити рахунку фінансової установи, якою він обслуговується.

Без надання Війтівською сільською радою зазначеної вище інформації запитувач позбавлений можливості виконати обовязок оплати такі витрат, чим фактично позбавлено особу права на отримання інформації відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Згідно статті 21 Закону № 2939-VI розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених КМУ. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розмір плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.

Частиною 5 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Суд встановив, що рішення виконкому Війтівської сільської ради від 15.12.2016 року про встановлення розміру фактичних витрат на копіювання або друк, у встановленому порядку оприлюдненим не було.

Зважаючи на те, що вказане рішення не набрало чинності, суд дійшов висновку, що Війтівська сільська рада зобовязана була надати інформацію на запити ОСОБА_1 безкоштовно.

З огляду на встановлені судом обставини, які були перевірені в контексті правових норм, суд дійшов висновку, що вимога органу місцевого самоврядування оплатити витрати копіювання та друк запитуваних документів в сумі 98, 60 гривень також є незаконною та такою, що спрямована на обмеження прав позивача в доступі до публічної інформації.

Неправомірною суд вважає вимогу Війтівської сільської ради щодо оплати інших витрат, які повязані із наданням відповідей за запитами та інформацією в сумі 25 гривень, оскільки обов'язку сплачувати такого роду витрати положення Закону № 2939-VI не передбачають.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що Війтівська сільська рада подала звіт про виконання судового рішення з порушенням норм Закону № 2939-VI та норм КАС України, оскільки рішення в частині надання запитуваної інформації залишається невиконаним без поважних причин.

У Рішенні від 30 червня 2009 року N 16-рп/2009Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії"визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини""із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Статтею 267 КАС передбачено, що за наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат. Половина штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України. Сплата штрафу не звільняє від обов'язку виконати постанову суд і подати звіт про її виконання.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що Війтівська сільська рада не виконала постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 21.02.2017 року, а тому її слід зобовязати повторно подати звіт, а з метою дієвості судового контролю за виконанням судового рішення на керівника субєкта владних повноважень, яким є голова сільської ради ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить накласти штраф.

Керуючись Законом України "Про доступ до публічної інформації", ст. 267 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

За наслідками розгляду звіту про виконання постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 21 лютого 2017 року в адміністративній справі №136/112/17 накласти на голову Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) штраф у розмірі десяти мінімальних заробітних плат, що становить 32 000 (тридцять дві тисячі) грн. 00 коп., з них: 16 000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп. стягнути на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), а іншу частину штрафу в сумі 16 000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп. стягнути на користь Державного бюджету України.

Зобов'язати Війтівську сільську раду Бершадського району Вінницької області повторно подати у двадцятиденний строк звіт про виконання постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 21 лютого 2017 року.

Попередити Війтівську сільську раду Бершадського району Вінницької області про те, що за правилами частини сьомої статті 267 КАС України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.

Відповідно до частини восьмої статті 267 КАС України сплата штрафу не звільняє від обов'язку виконати постанову суду і подати звіт про її виконання, а повторне невиконання цього обов'язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185, 187 КАС України.

Суддя:ОСОБА_3