Справа № 804/14451/15
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року м. Київ К/800/7956/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Кравцова О. В, Стрелець Т. Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будком-Форт" до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, картку відмови в прийнятті митної декларації, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Дніпропетровської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року,

у с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Будком-Форт" (далі - ТОВ "Будком-Форт") звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 110100000/2015/200048/1 від 26 березня 2015 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110100000/2015/00092 від 26 березня 2015 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, Дніпропетровською митницею ДФС відмовлено позивачу у прийнятті митної декларації та оформлено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110100000/2015/00092.

Застосувавши інший метод визначення митної вартості товарів ніж заявлений ТОВ "Будком-Форт", відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 110100000/2015/200048/1 від 26 березня 2015 року.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення орган доходів і зборів вважає те, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, не може бути прийнятий у зв'язку з тим, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.

Вважаючи, що такі дії та рішення відповідача не відповідають вимогам чинного законодавства стосовно порядку митного оформлення товарів та застосування методів визначення митної вартості товарів, позивач звернувсь до суду з вимогою про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови контролюючого органу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року скасовано, та прийнято нову, якою позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № 110100000/2015/200048/1 від 26 березня 2015 року та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110100000/2015/00092 від 26 березня 2015 року.

У своїй касаційній скарзі орган доходів і зборів, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Представник ТОВ "Будком-Форт" у своїх запереченнях зазначає на необґрунтованість касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а судові рішення без змін.

Касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12 вересня 2014 року між позивачем та компанією "FRUTTAVIVA S.R.L" (Італія) укладено зовнішньоекономічний контракт № 2807-FV/BF щодо поставки продукції, у відповідності до якого позивач придбаває товар за кількістю, вартістю та умовами поставки, погодженими сторонами в специфікаціях до діючого контракту, які становлять його невід'ємну частину.

На виконання вимог зовнішньоекономічного контракту згідно з інвойсом № 201 від 23 березня 2015 року та специфікацією № 8 від 23 березня 2015 року до контракту № 2807-FV/BF від 12 вересня 2014 року на адресу позивача надійшов товар, а саме "ківі свіжі (сорт Heyward) у кошику, врожаю 2014 року, кат. ІІ - вага нетто 18500 кг/18500 кошиків по 1 кг/1850 картонних ящиків. Призначені для споживання людиною в їжу. Не містить ГМО. Виробник: "FRUTTAVIVA S.R.L". Країна виробництва IT (Італія). Маркування: Ківі у кошику (кат. ІІ). Виробник: FRUTTAVIVA S.R.L, Via Emilia Ovest 101 41100 Modena (MO) - Italy. Країна походження - Італія. Імпортер: ТОВ "Будком-Форт", Україна. Дата пакування: 23/03/2015. Термін придатності: 30 днів. Врожай 2014 року. Умови зберігання при температурі +3…+4С та відносній вологості 85-90 %".

З метою здійснення митного оформлення товару ввезеного на територію України, 25 березня 2015 року декларантом подано вантажну митну декларацію № 110100000/2015/206165, в якій митна вартість задекларована позивачем із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, тобто за ціною договору на загальну суму 12241,05 Євро, що в національній валюті еквівалентно 311065,82 грн., у тому числі ціна товару по контракту - 11655,00 Євро (296173,31 грн.), вартість перевезення - 14500,00 грн. та вартість страхування - 392,51 гривень.

В підтвердження правильності визначення митної вартості позивач надав органу доходів і зборів необхідні документи для митного оформлення, зокрема: зовнішньоекономічний контракт № 2807-FV/BF від 12 вересня 2014 року, додаткову угоду № 1 до контракту, специфікацію № 8 від 23 березня 2015 року, рахунок-фактуру (інвойс) № 201 від 23 березня 2015 року, договір комісії № 1209/7 від 12 вересня 2014 року, договори перевезення вантажу № 643 від 01 квітня 2013 року та № 25/04-13 від 25 квітня 2013 року, міжнародну автомобільну накладну (CMR) № 000552 від 23 березня 2015 року, декларацію виробника від 23 березня 2015 року, калькуляцію транспортних витрат № 23/0 від 23 березня 2015 року, заявку на перевозку від 17 березня 2015 року, заявку на страхування № 139 від 23 березня 2015 року, договір на страхування № 043.0647415.254 від 26 вересня 2014 року.

У зв'язку з виникненням сумнівів щодо правильності застосування декларантом першого методу органом доходів і зборів запропоновано позивачу надати додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертизи організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вимогу контролюючого органу позивачем надіслано прайс-лист виробника від 23 березня 2015 року та комерційну пропозицію № 51 від 23 березня 2015 року.

Крім цього, декларантом вказано про те, що виписка з бухгалтерської документації разом з інформацією біржових організацій відсутні, оскільки ківі не є предметом біржової торгівлі.

Однак, під час перевірки контролюючий орган дійшов висновку про те, що документи, які надані для оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять наступні розбіжності:

1) шляхом перевірки наданих до митного оформлення документів встановлено, що у договорі комісії № 1209/7 від 12 вересня 2014 року передбачено виплату комісійної винагороди у розмірі 0,2 % від об'єму поставок, але вартість товару в специфікації до зовнішньоекономічного контракту № 8 від 23 березня 2015 року та специфікації до договору комісії № 8 FR від 23 березня 2015 року не відрізняється. Даний факт дає підстави вважати про невключення до митної вартості товару всіх складових;

2) товар постачається на виконання договору комісії № 1209/7 від 12 вересня 2014 року відповідно до зовнішньоекономічного договору № 2807- FV/BF від 12 вересня 2014 року, але специфікація до договору комісії № 8FR від 23 березня 2015 року не містить відомостей, які надають змогу ідентифікувати товар, що постачається на виконання зовнішньоекономічного договору № 2807- FV/BF від 12 вересня 2014 року, оскільки відсутні умови поставки товару та посилання на зовнішньоекономічний договір, у відповідності до якого укладено угоду;

3) рахунок-проформа не містить посилання на договір, згідно з яким такий рахунок надається, тому неможливо ідентифікувати вартість транспортних витрат відносно даного перевезення;

4) в калькуляції витрат на доставку вантажу зазначено експедиторські послуги в сумі 2500,00 грн., що не відповідає вартості експедиторських послуг згідно з рахунком-проформою, в якій зазначено 3000,00 гривень.

Незважаючи на надання декларантом додаткових документів, відповідачем відмовлено ТОВ "Будком-Форт" у прийнятті митної декларації та оформлено картку відмови № 110100000/2015/00092.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів, 26 березня 2015 року Дніпропетровською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 110100000/2015/200048/1, яким скориговано митну вартість товару, застосувавши метод за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Таким чином, прийняття органом доходів і зборів оскаржуваного рішення слугувало збільшенням митних платежів, внаслідок чого митну вартість товару скориговано з 12241,05 Євро до 22301,75 Євро.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції прийшов до висновку про доведення відповідачем як суб'єктом владних повноважень правомірність своїх дій щодо застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості товару, ніж заявлений декларантом у вантажній митній декларації № 110100000/2015/206165 від 25 березня 2015 року.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог виходив з того, що позивачем надано вичерпний перелік документів, які містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення митної вартості товарів.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки суду апеляційної інстанції вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Згідно із частиною восьмою статті 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості про митну вартість товарів та метод її визначення.

Відповідно до частини другої статті 264 Митного кодексу України митна декларація та інші документи подаються до органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Згідно із статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур"" від 15 лютого 2011 року, якими запроваджено стандартні правила, а саме на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, гласності та прозорості.

В силу частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За нормами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Так, контроль правильності визначення митної вартості товарів включає в себе контроль правильності обрання декларантом методу визначення митної вартості товарів.

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Аналізуючи вищезазначені положення, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що орган доходів і зборів має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковим, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає Митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

З матеріалів справи вбачається, що 12 вересня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ" (комітент) та ТОВ "Будком-Форт" (комісіонер) укладено договір комісії № 1209/7, згідно з пунктом 1.1 якого комісіонер зобов'язується за дорученням комітента за винагороду укласти від свого імені відповідні договори і здійснювати за рахунок та в інтересах комітента: зовнішньоекономічні угоди куплі-продажу товару; договори-доручення з підприємствами-декларантами; договори зберігання комісійного товару з власниками ліцензійних митних складів; договори перевезення. Разом з цим, здійснювати всі дії, необхідні для проведення нетарифних видів контроля, проводити митне оформлення вантажу, одержувати дозвільні документи і укладати інші договори з третіми особами, необхідні для виконання комісіонером своїх обов'язків. Відповідно до пункту 1.2 договору комісії, комісіонер самостійно укладає угоди, які перераховані у пункті 1.1 договору з третіми особами.

Так, на виконання договору комісії № 1209/7 від 12 вересня 2014 року позивачем укладено договір з компанією "FRUTTAVIVA S.R.L" № 2807-FV/BF від 23 березня 2015 року щодо поставки продукції, у відповідності до якого позивач придбаває товар за кількістю, вартістю та умовами поставки, погодженими сторонами в специфікаціях до діючого контракту, які становлять його невід'ємну частину.

Додатком до контракту та специфікацією № 8 від 23 березня 2015 року узгоджено поставку продукції, а саме - ківі в кошику ІІ категорії країни виробництва - Італії, у кількості 18500 кг, загальною вартістю 11655,00 Євро (0,63 Євро/кг), умови поставки - FCA Пшеворськ, Польща.

З матеріалів справи вбачається, що 01 квітня 2013 року між ТОВ "АТБ-МАРКЕТ" та Приватним підприємством "Транс Логістік" (далі - ПП "Транс Логістік") укладено договір № 643 стосовно перевезення вантажу, згідно з пунктом 1.1 якого виконавець зобов'язується за плату і за рахунок клієнта надати послуги по організації і здійсненню перевезення грузів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні і по території України, а клієнт зобов'язується прийняти і сплатити належним чином надані послуги.

За умовами пунктів 1.2 та 1.3.2 вищевказаного договору конкретний перелік послуг та інформація про них зазначаються в заявці на доставку автотранспортом. Виконавець може залучати транспортні засоби.

На виконання вищевказаного договору 25 квітня 2013 року між ПП "Транс Логістік" та ФО-П ОСОБА_2 укладено договір перевезення вантажу № 25/04-13.

З матеріалів справи вбачається, що вартість задекларованого товару підтверджується рахунком-фактурою № 201 від 23 березня 2015 року, специфікацією № 8 від 23 березня 2015 року, декларацією виробника від 23 березня 2015 року, калькуляцією транспортних витрат № 23/0 від 23 березня 2015 року, заявкою на страхування № 139 від 23 березня 2015 року.

Відповідно до поданої ТОВ "Будком-Форт" декларації поставка товару, ввезеного на митну територію України здійснювалась на умовах FCA PL PRZEWORSK, що відповідає укладеній специфікації № 8 від 23 березня 2015 року до зовнішньоекономічного договору № 2807-FV/BF від 12 вересня 2014 року.

Слід зауважити, що за умовами поставки FCA продавець зобов'язаний поставити товар, що пройшов митне очищення у зазначене перевізником місце. При цьому, вибір місця поставки впливає на зобов'язання із завантаження і розвантаження товару. У разі якщо поставка здійснюється у приміщенні продавця, то він відповідальний за відвантаження товару. Таким чином, продавець на власному складі, підприємстві чи в іншому зазначеному покупцем місці передає товар перевізнику, здійснює всі витрати, пов'язані із завантаженням товару, а також сплачує митні платежі у країні-експортері. При автомобільних перевезеннях товар вважається переданим перевізнику з моменту завантаження товару на транспортний засіб перевізника або покупця.

За таких обставин митна вартість товару за умовами поставки FCA складається з ціни товару, пакування, навантаження, транспортних витрат до зазначеного покупцем пункту та митних платежів у країні-експорту.

З оскаржуваного рішення вбачається, що контролюючий орган дійшов висновку про те, що документи, які надані для оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять наступні розбіжності:

1) шляхом перевірки наданих до митного оформлення документів встановлено, що у договорі комісії № 1209/7 від 12 вересня 2014 року передбачено виплату комісійної винагороди у розмірі 0,2 % від об'єму поставок, але вартість товару в специфікації до зовнішньоекономічного контракту № 8 від 23 березня 2015 року та специфікації до договору комісії № 8 FR від 23 березня 2015 року не відрізняється. Даний факт дає підстави вважати про невключення до митної вартості товару всіх складових;

2) товар постачається на виконання договору комісії № 1209/7 від 12 вересня 2014 року відповідно до зовнішньоекономічного договору № 2807- FV/BF від 12 вересня 2014 року, але специфікація до договору комісії № 8FR від 23 березня 2015 року не містить відомостей, які надають змогу ідентифікувати товар, що постачається на виконання зовнішньоекономічного договору № 2807- FV/BF від 12 вересня 2014 року, оскільки відсутні умови поставки товару та посилання на зовнішньоекономічний договір, у відповідності до якого укладено угоду;

3) рахунок-проформа не містить посилання на договір, згідно з яким такий рахунок надається, тому неможливо ідентифікувати вартість транспортних витрат відносно даного перевезення;

4) в калькуляції витрат на доставку вантажу зазначено експедиторські послуги в сумі 2500,00 грн., що не відповідає вартості експедиторських послуг згідно з рахунком-проформою, в якій зазначено 3000,00 гривень.

Так, за умовами договору комісії № 1209/7 від 12 вересня 2014 року комісійна винагорода сплачується ТОВ "АТБ-МАРКЕТ" (комітентом) на користь позивача (комісіонера), тобто позивач не несе жодних витрат на сплату цієї комісійної винагороди, оскільки є її отримувачем, а не її платником.

Виходячи з цього, комісійна винагорода за договором комісії № 1209/7 від 12 вересня 2014 року не може і не повинна включатись до митної вартості товару.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу, що доводи Дніпропетровської митниці ДФС стосовно того, що специфікація до договору комісії № 8FR від 23 березня 2015 року не містить відомостей, які надають змогу ідентифікувати товар, що постачається у зв'язку з відсутністю інформації про умови поставки товару та посилання на зовнішньоекономічний договір, згідно з яким укладено угоду є безпідставними, оскільки спростовуються платіжним дорученням № 20 від 30 березня 2015 року на суму 11655,00 Євро, в якому вказано призначення платежу, а саме, оплата за продукти харчування за контрактом № 2807- FV/BF від 12 вересня 2014 року, заявою № 20 від 30 березня 2015 року про купівлю іноземної валюти в сумі 11655,00 Євро та листом Дніпропетровського відділення ПАТ "Альфа Банк" № 47946-150-05 від 27 травня 2015 року, в якому вказано, що підставою для купівлі іноземної валюти в сумі 11655,00 Євро слугував контракт № 2807-FV/BF від 12 вересня 2014 року на постачання продукції, специфікація № 8 від 23 березня 2015 року та інвойс № 201 від 23 березня 2015 року.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи позивачем до митного оформлення надані документи, що містять інформацію про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме:

- заявку на перевезення від 17 березня 2015 року, відповідно до якої погоджена вартість перевезення вантажу (ківі) з міста Пшеворськ (Польща) до міста Дніпропетровськ (Україна), що складає 33000,00 грн.;

- рахунок-проформу від 23 березня 2015 року, видану ПП "Транс Логістик", відповідно до якої транспортні послуги з перевезення вантажу з міста Пшеровськ (Польща) до п/п Ягодин (Україна) ФО-П ОСОБА_2 автомобілем становлять 12000,0 грн., експедиторські послуги по всьому шляху слідування - 2500,00 грн. (без ПДВ);

- калькуляцію витрат на доставку вантажу № 23/0 від 23 березня 2015 року, відповідно до якої транспортні витрати від міста Пшеворськ (Польща) до пункту перетину кордону України разом з експедиторськими послугами склали 14500,00 гривень.

Отже, в заявці на перевезення, яка надавалась органу доходів і зборів під час митного оформлення товару, міститься погоджена сторонами вартість перевезення.

Крім цього, слід зазначити, що доводи відповідача стосовно розбіжності вартості експедиторських послуг, вказаної в рахунку-проформі та в калькуляції витрат на доставку вантажу пояснюється тим, що в рахунку-проформі ціна складається з безпосередньо експедиторських послуг - 2500,00 грн. та податку на додану вартість - 500 грн., що й складає разом 3000,00 гривень.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані органом доходів і зборів.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Кравцов

Т. Г. Стрелець