Справа № 522/19529/16-а
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/1142/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій незаконними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 19.10.2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Одесі, за яким просив визнати дії відповідача щодо вилучення водійського посвідчення серії НІА №145905 протиправними: зобовязати відповідача повернути водійське посвідчення серії НІА №145905; стягнути судовий збір. В процесу слухання справи було замінено відповідача на належного відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції Національної поліції України.

В обґрунтування позовних вимог відзначив, що 17.10.2011 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області (адміністративна справа № 3-1933/11) було винесено постанову, якою визнано його винним у правопорушенні ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки. Вказана постанова 28.10.2011 року була надіслана на виконання до ВДАІ по обслуговуванню АТ м. Первомайська та Первомайського району УДАІ УМВС в Миколаївській області за вих.№ 27794 в район, де на той час проживав позивач. Проте, ОСОБА_2 патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Одесі не вжив жодних заходів щодо виконання зазначеної постанови протягом тривалого часу.

28.11.2015 року позивач був учасником ДТП, при оформленні якої у нього було вилучено водійське посвідчення серії НІА №145905. Пізніше, 18.12.2016р. Приморським районним судом м. Одеси було винесено Постанову про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 340 грн. та зобовязання Управління Поліції повернути позивачу водійське посвідчення. Проте, посвідчення до теперішнього часу не повернуто; на звернення позивача представники Відповідача відповідають, що вилучення водійського посвідчення було виконане згідно постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.10.2011р.. Такі дії поліції позивач вважає неправомірними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 11.10.2016 року) у судовому засіданні позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані, підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Додатково пояснив, що позивач не ухилявся від виконання постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.10.2011 року та знав про те, що його було позбавлено права керування автомобілем на два роки. Між тим, постанова суду органами міліції на той час не була звернена до виконання у встановлений законом строк (три місяці) та жодних дій ними не вчинено. Вже пройшло понад 4 років. Між тим, 28.11.2015 року працівниками ОСОБА_2 патрульної поліції УПП у м. Одесі при ДТП були вилучені водійські права позивача та не зважаючи на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18.12.2016 року до теперішнього часу не повернуті.

Представник ОСОБА_2 патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 16.01.2017 року) у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала та просила відмовити, підтримала пояснення, наданні у письмових запереченнях від 10.04.2017 року. Зазначила, що згідно постанови суду від 17.10.2011 року позивача було позбавлено права керування транспортними засобами на два роки, проте при оформленні правопорушення у позивача не було вилучено водійське посвідчення, оскільки він його при собі не мав. Вважає, що позивач відмовився від добровільної здачі посвідчення, а органи міліції не мали змоги самостійно вилучити. Зазначила, що вилученням водійських посвідчень після постанови суду ніхто не займається згідно з чинним законодавством Вважає, що строк позбавлення позивача права керування не було розпочато та має відраховуватись з моменту вилучення посвідчення водія, тобто з 28.11.2015 року. Позивачем також не було складено жодних іспитів щодо поновлення права керування.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням пояснень осіб, які брали участь у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 10.09.2011р. інспектор ДПС 1го Одеського взводу ОСОБА_5 склав відносно ОСОБА_1 два адміністративні протоколи, а саме: серії ВН1№407684 за ст.130 КУпАП (керування ТЗ у нетверезому стані) та серії ВН1№407685 за ч.1 ст.126 КУпАП (відсутність документів визначених п.2.1 ПДР).

17.10.2011 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області (адміністративна справа № 3-1933/11) було винесено постанову, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні, правопорушення за ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки (а.с.3).

Вказана постанова суду 28.10.2011 року була надіслана на виконання до ВДАІ по обслуговуванню АТ м. Первомайська та Первомайського району УДАІ УМВС в Миколаївській області за вих. № 27794 в район, де на той час проживав позивач.

28.11.2015 року позивачем було вчинено ДТП, при оформленні якої у позивача було вилучено посвідчення водія серії НІА №145905 та складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2№467516 від 28.11.2015 року (а.с.7).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2016 року (справа № 522/213/16-п) було присуджено стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 340 грн., також зобовязано повернути ОСОБА_1 вилучене водійське посвідчення (а.с.4).

Між тим, до теперішнього часу водійське посвідчення ОСОБА_1 повернуто не було.

З листа ОСОБА_2 патрульної поліції Управління ПП у м. Одесі від 31.03.2016 року, суд вбачає, що оскільки на момент складання адміністративного протоколу 10.09.2011 року водійське посвідчення ОСОБА_1 вилучене не було, постанова Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.10.2011 року №3-1933/11 мала законної сили, а також згідно бази даних позбавлених права керування транспортними засобами «НАІС ДДАІ» МВС України ОСОБА_1 значиться серед осіб, позбавлених права керування транспортними засобами, то водійське посвідчення серії НІА №145905 було вилучене та направлене до територіального сервісного центру 5142 Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області.

У відповідності до ст.. 265-1 КУпАП ( в редакції на момент складання протоколу від 10.09.2011 року), у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник Державної автомобільної інспекції тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення. Порядок тимчасового вилучення посвідчення водія визначається Кабінетом Міністрів України

Згідно порядку тимчасового вилучення посвідчення водія, талона про проходження державного технічного огляду і ліцензійної картки на транспортний засіб та їх повернення, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. N 1086, в редакції чинній на момент складання протоколу від 10.09.2011 року, тимчасове вилучення посвідчення водія, талона про проходження державного технічного огляду і ліцензійної картки на транспортний засіб здійснюється уповноваженою особою підрозділу Державтоінспекції (далі - уповноважена особа).

Посвідчення водія тимчасово вилучається за наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене Кодексом України про адміністративні правопорушення, за яке може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

У разі вчинення правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, складається протокол про адміністративне правопорушення у двох примірниках і тимчасово вилучається посвідчення водія, про що робиться запис у протоколі. До винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили уповноважена особа видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення. Форма зазначеного тимчасового дозволу затверджується МВС.

У відповідності до ст.. 303 КУпАП, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження чи опротестування постанови відповідно до статті 291 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги або протесту. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Згідно до ст.. 321 КУпАП, Водії транспортних засобів, судноводії і особи, що порушили правила полювання, вважаються позбавленими спеціального права з дня винесення постанови про позбавлення цього права. Якщо зазначені особи, які позбавлені спеціального права, ухиляються від здачі документа, що посвідчує це право, то строк позбавлення їх спеціального права обчислюється з дня здачі або вилучення такого документа.

Якщо суддя при розгляді адміністративної справи прийме рішення про позбавлення спеціального права, то відповідно до ст. 317 КУпАП (органи, що виконують постанову про позбавлення спеціального права) таке рішення направляється на виконання.

Згідно до ст.. 317 КУпАП, постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів внутрішніх справ, зазначеними у пунктах 2 і 3 частини другої статті 222 цього Кодексу, тобто, начальник або заступник начальника відділення (відділу, управління, департаменту), командир або заступник командира окремого підрозділу Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, начальник відділу внутрішніх справ або особа, яка виконує його обов'язки; працівники Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, які мають спеціальні звання.

Згідно до ст.. 298 КУпАП (в редакції на 2011 рік), постанова про накладення адміністративного стягнення є обов'язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

У відповідності до ст.. 299 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України (ст.. 300 КУпАП).

Положеннями ст.. 305 КУпАП передбачено, що контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.

Таким чином на момент винесення постанови суду від 17.10.2011 року чинним законодавством було чітко визначено порядок виконання постанови про позбавлення права керування транспортними засобами та органи, які мають забезпечити виконання постанови суду.

Між тим, суд вбачає, що жодних дій з виконання постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.10.2011 року органами державної влади (міліції) не приймалось з моменту винесення постанови до 28.11.2015 року, коли позивача було зупинено за інших обставин у звязку з порушенням ним правил дорожнього руху та вчиненням ДТП. Тобто, більше ніж чотири роки дій з виконання постанови суду не здійснювалось.

Дані обставини відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. При цьому, суд не приймає до уваги посилання представника позивача щодо обовязку правопорушника добровільно зявитись до відділення міліції та здати водійське посвідчення, оскільки такого обовязку норми діючого на той час законодавства не передбачали. Навпаки, забезпечення виконання постанови суду було покладено саме на органи Державтоінспекції МВС України..

При цьому, суд вбачає, що 28.11.2015 року працівником патрульної поліції було вилучено водійське посвідчення ОСОБА_1 за інших обставин, не повязаними з виконанням постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.10.2011 року.

Також, суд враховує, що постанова Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2016 року у справі №522/213/16-п, згідно якої було зобовязано повернути ОСОБА_1 вилучене водійське посвідчення, в цій частині не оскаржувалось та набула законної сили.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача суду не було надано жодного доказу, який би спростовував твердження позивача та підтверджуючого законність та обґрунтованість їх дій, що оскаржуються.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснив витрати по сплаті судового збору на суму 550, 00 грн. квитанція № НОМЕР_1 від 19.10.2016 року. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 6-14, 17-18, 69-71, 79, 86, 158-163, 167, 171 КАС України, ст..9, 23, 30, 130, 222, 265-1, 317-318, 321 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій незаконними задовольнити.

Визнати дії ОСОБА_2 патрульної поліції Національної поліції України щодо вилучення у ОСОБА_1 водійського посвідчення серії НІА №145905 протиправними.

Зобовязати ОСОБА_2 патрульної поліції Національної поліції України повернути ОСОБА_1 водійське посвідчення серії НІА №145905.

Стягнути з ОСОБА_2 патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 550 (пятсот пятдесят) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк після отримання постанови суду.

Суддя: Домусчі Л.В

10.04.2017