Справа № 461/5419/16-а
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року Справа № 876/1758/17

ОСОБА_1 апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова на постанову Галицького районного суду м. Львова від 27 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

16 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Галицького районного суду м. Львова з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України (далі - ГУПФУ) у Львівській області, управління Пенсійного фонду України (далі - управління ПФУ) в Личаківському районі м. Львова про визнання протиправними дій, скасування рішення про відмову у поновленні виплати пенсії за віком, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії. Свої вимоги мотивував тим, що він перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Личаківському районі м. Львова з 03.09.2011 року як отримувач пенсії за віком. Крім того, позивач працює на посаді заступника голови апеляційного суду Львівської області. З 01.04.2015 року управлінням ПФУ в Личаківському районі м. Львова йому було припинено виплату пенсії з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року. ОСОБА_2 просить визнати протиправними дії ГУПФУ у Львівській області та УПФУ в Личаківському районі м. Львова щодо припинення виплати пенсії, скасувати рішення про відмову у поновленні виплати пенсії за віком, зобовязати здійснити перерахунок та виплату пенсію згідно перерахунку пенсії з 01.06.2015 року.

Постановою Галицького районного суду міста Львова від 27 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова, викладене у листі № 59/Г-11 від 20.07.2015 року щодо відмови у відновленні ОСОБА_2 за період з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року виплати пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова відновити виплату пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, його оскаржило управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова, подавши апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позову та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Мотивуючи свою незгоду, апелянт зазначив, що позивач пропустив 6-місячний строк звернення до адміністративного суду, а тому підстав для задоволення позову не було. Також ОСОБА_2 було на законних підставах припинено виплату пенсії і підстав для ї відновлення та виплати недоотриманих сум у 2015 році не було. Також позивач звертався до управління з проханням поновити йому виплати пенсії, і це звернення було розглянуте в порядку Закону України «Про звернення громадян».

У судовому засіданні представники відповідачів просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені, та скасувати постанову суду в частині задоволення позову.

За клопотанням відповідача ОСОБА_1 апеляційним адміністративним судом було здійснено заміну відповідача управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі міста Львова на Личаківське обєднане управління Пенсійного фонду України міста Львова у звязку з реорганізацією.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював на посаді заступника голови апеляційного суду Львівської області, з 03.09.2011 року отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 01.04.2015 року виплату такої було припинено.

12 липня 2016 позивач звернувся до УПФУ в Личаківському районі м. Львова із заявою про поновлення виплати пенсії за віком з 01.06.2015 року.

20 липня 2016 року УПФУ в Личаківському районі м. Львова направлено позивачу відповідь № 59/Г-11, в якій зазначено, що виплата пенсії йому зупинена правомірно, та відмовлено у поновленні виплати пенсії, виходячи із законодавчо встановленої заборони виплати з 01.04.2015 року пенсій за віком, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, які працюють на окремих посадах, в тому числі суддями.

Згідно вимог частин 1 і 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду 16 серпня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Порушення прав позивача в частині нарахування та виплати пенсії відбувалося періодично - кожного місяця при неотриманні ним виплат, а тому кожного разу при неотриманні пенсії позивач був обізнаний про порушення своїх прав та мав змогу звернутись до суду за їх захистом.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом, шестимісячний строк на звернення до суду, права позивача підлягають захисту в межах шестимісячного строку, починаючи з 16 лютого 2016 року.

Однак, суд задовольнив позов поза межами встановленого законом строку з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі (ч. 1 ст. 102 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Однак позивачем ані до суду першої, ані апеляційної інстанцій не було надано доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду з позовом щодо визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за період за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року, що є предметом оскарження в апеляційному порядку.

Доводи суду першої інстанції про те, що позивач дізнався про порушення його права тільки за результатом розгляду його заяви до управління Пенсійного фонду України про відновлення виплати пенсії у липні 2016 року, є безпідставними, оскільки про порушення своїх прав він повинен був дізнатися при щомісячному неотриманні належних виплат, а тому мав можливість своєчасно звернутися до суду з позовом.

Отже, постанову суду про задоволення позову за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року в межах апеляційної скарги відповідача слід скасувати та залишити позовні вимоги в цій частині без розгляду.

На підставі вищенаведеного, з урахуванням меж апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, що є підставою для її скасування в частині задоволення позову.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 167, 184, 195, 198, 203, 205, 206, 211, 212, 254 КАС, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі міста Львова задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду міста Львова від 27 грудня 2016 року по справі № 461/5419/16 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2. Залишити позовні вимоги ОСОБА_2 в частині щодо виплати пенсії за віком за період з 1 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року без розгляду.

В іншій частині постанову Галицького районного суду міста Львова від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

ОСОБА_3

Повний текст виготовлено 10 квітня 2016 року.