Справа № 2-а-8723/11
Суддя: Тихонова Н. С.
Дата ухвалення: 2011-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

11.08.2011 Справа № 2- а- 8723/2011 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 серпня 2011 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді Тихонової Н.С., при секретарі Антоненко А.С., Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціальних виплат і компенсацій Ленінського району департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради, Департаменту праці та соціального захисту населення Виконкому Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

01.06.2011 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до Управління соціальних виплат і компенсацій Ленінського району департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради, Департаменту праці та соціального захисту населення Виконкому Миколаївської міської ради.

Вказує, що має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат.

Проте, відповідачем сплачено лише по 100 грн. за 2007, 2008, 2009, 2010 роки, чим обмежено його право.

В звязку з вищевикладеним просив суд визнати неправомірними дії відповідача щодо обмеження розміру належних йому виплат, зобовязати перерахувати та сплатити на його користь невиплачені кошти, відповідно до ст.48 Зазначеного Закону за період з 2007 по 2010 роки.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав через пропуск позивачем строку звернення до суду та сплату коштів в межах бюджетного фінансування.

Вислухавши сторін, дослідивши надані суду докази, суд встановив наступне.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 2 категорії.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу встановлено щорічну допомогу на оздоровлення 5 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Позивач звернувся до УПтСЗН із заявою провести перерахування та виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 - 2010 рік в сумі 5 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом № 1336 від 25.05.2011 року УПтСЗН відмовив позивачу у перерахування та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення на підставі того, що згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог, зокрема у розмірах визначеними Постановою КМ України від 12 липня 2005 р. № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу і при вирішенні позовних вимог слід керуватися вимогами статті 48 вказаного Закону. Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в подальшому будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню стаття 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням розміру мінімальної плати на момент виплати.

Проте, відповідачем позивачу допомога на оздоровлення за 2010 рік було нараховано у березні 2010 року та сплачено у січні 2011 року у розмірі 100 грн., тобто не в повному обсязі.

Відповідно п. 2 Постанови КМУ „Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 20.09.2005 року № 936 розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня за програмами визначаються Міністерство праці та соціальної політики АРК, головні управління праці та соціального захисту населення обласних, головне управління соціального захисту населення Київської міської, управління праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад, Фонд соціального захисту інвалідів. Згідно п.п. 3, 4 Постанови встановлено, що нарахування та виплати компенсацій, допомоги певних видів, передбачених Законом України „Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи проводиться управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Управління праці та соціального захисту населення, яке діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

Крім того, управлінням праці та соціального захисту населення в порушення ч.2 ст. 71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов'язку щодо нарахування та виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Частиною 2 цієї статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Однак необхідно зазначити, що адміністративний суд не наділений правом на призначення та визначення розміру виплати допомоги замість субєкту владних повноважень, ці дії відносяться до виключної компетенції субєкту владних повноважень відповідача, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача конкретно визначеної суми недоотриманої допомоги.

Відповідно до вимог ст.ст.2,11,162 КАС України спосіб захисту, обраний судом, не обовязково має збігатися з тим, що запрошувалося позивачем у його позовних вимогах. Суд може змінити чи уточнити його формулювання, а в необхідних випадках і вийти за межі позовних вимог застосувати спосіб захисту з метою повного захисту прав, свобод чи інтересів особи, про захист яких просить позивач, але в межах визначених КАС України повноважень.

Враховуючи, що щорічна допомога позивачу на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, визначених на момент виплати за 2010 рік відповідачем - Департаментом праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради не виплачувалась та не нараховувалася у повному обсязі, суд вважає за можливе лише покласти на цього відповідача обовязок прийняти рішення з урахуванням змісту права позивача, яке було підтверджено судом. А саме, зобовязати відповідача - Департамент праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради до вчинення певних дій, тобто до призначення, донарахування та виплати позивачу недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, визначених на момент виплати за 2010 рік , відмовивши в задоволенні позовних вимог за 2008-2009 рік через пропуск строку звернення із вимогами до суду..

На підставі ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», керуючись ст.ст.86,161-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Департаменту праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради по виплаті ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у розмірі, що не відповідає вимогам ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Департамент праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, донарахувати та сплатити ОСОБА_1 недоотриману суму щорічної допомоги на оздоровлення, згідно ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, визначених на момент виплати за 2010 рік.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню відповідачем.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: