Справа № 820/5148/16
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 р. Справа № 820/5148/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2016р. по справі № 820/5148/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " МЛК ТРЕЙД"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "МЛК ТРЕЙД", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд скасувати податкове повідомлення - рішення від 07.09.2016 року №.

В обґрунтування позову вказано, що викладені в акті судження інспекції є помилковими, не відповідають положенням закону та не узгоджуються з дійсними фактичними обставинами проведених платником податків господарських операцій. Позивачем виконані всі необхідні вимоги для включення до податкового кредиту сум ПДВ та сплачені податки у повному обсязі.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення - рішення від 07.09.2016 року № в частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 100000,50 грн., з яких: 66667 грн. - основного зобов'язання та 33333,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Відповідно до статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Дана постанова переглядається в частині задоволених позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що на підставі направлень від 22.04.2016 р. №2324, №2325, №2326, №2327, №2328, №2329, №2330, згідно зі ст. 20, ст. 77, ст. 82 Податкового кодексу України контролюючим органом в період з 22.04.2016 року по 24.05.2016 року було проведено планову виїзну документальну перевірку Позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «МЛК Трейд» () з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період діяльності з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року.

За результатами перевірки складено Акт № 266/20-40-14-01-07/37023327 від 31.05.2016 року «Про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «МЛК Трейд» (податковий номер 37023327) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період діяльності з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року».

Позивач не погодився з висновками Акту, у звязку із чим у встановлені законодавством терміни ним було подано 08.06.2016 року заперечення на Акт № 266/20-40-14-01-07/37023327 від 31.05.2016 року. Листом відповідача від 14.06.2016 р. № 3442/10/20-44-01-17 позивачу було надано відповідь на заперечення до Акту № 266/20-40-14-01-07/37023327 від 31.05.2016 року, в якій заперечення позивача було частково задоволено та прийнято рішення про правомірність користування податковим кредитом, отриманим від ТОВ «Тайфун 2000» у сумі 74839,49 грн. В задоволенні решти вимог позивача щодо скасування неправомірних висновків Акту, відповідачем було відмовлено.

На підставі Акту № 266/20-40-14-01-07/37023327 від 31.05.2016 року та із урахуванням відповіді ГУ ДФС у Харківській області на заперечення до Акту № 266/20-40-14-01-07/37023327 від 31.05.2016 року, відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення:

-податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_1, яким позивачу на підставі порушення підпункту 135.5.4, підпункту 135.5.5 пункту 135 ст. 135, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на 391696,00 грн., у т.ч. за податковим зобовязанням 283695,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 108001,00 грн.

-податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_2, яким позивачу на підставі порушення статті 185, статті 186, пункту 198.3 статті 198, пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) на суму 227664,00 грн., у т.ч. збільшення податкового зобовязання на суму 151776 грн., за штрафними санкціями 75888,00 грн.

-податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_3, яким позивачу на підставі порушення статті 185, статті 186, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, визначено завищення відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 5996,00 грн, в результаті чого зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість та згідно з пунктом 123.1 статті 23 розділу 2 Податкового кодексу України застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 0,00 грн.

-податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_4, яким позивачу на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54 статті 54 Податкового кодексу України і пункту 1 Указу Президенту України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 р. № 436/95-ВР застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 10425,55 грн.

Позивач, не погодившись із винесенням вказаних податкових повідомлень-рішень, направив до Державної фіскальної служби України скаргу на податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_1, податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_2, податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_3, податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_4, в якій вимагав їх скасування.

Державна фіскальна служба України рішенням про результати розгляду скарг від 23.08.2016 р. №18218/6/99-99-11-01-01-25 скасувала податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 17.06.2016 р. № НОМЕР_1 лише у частині донарахувань по операціях за період 2015 рік, щодо яких підтверджено здійснення оплати скаржником на користь ТОВ «МЛК МАРКЕТ»; у частині застосування штрафних санкцій з податку на прибуток за період 2015 рік; у частині встановленого перевіркою заниження доходів за 2014 рік по взаємовідносинах із ПрАТ «Ді ем Ді», а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення, податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_2, податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_3, податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_4, залишено без змін.

За результатами розгляду скарги, відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 07.09.2016 р. № НОМЕР_5, яким позивачу на підставі порушення статті 185, статті 186, пункту 198.3 статті 198, пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) на суму 123832,50 грн., у т.ч. збільшення податкового зобовязання на суму 82555,00 грн., за штрафними санкціями 41277,50 грн.

Колегією суддів встановлено, що саме податкове повідомлення-рішення від 07.09.2016р. № є предметом оскарження в даній адміністративній справі.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки № 266/20-40-14-01-07/37023327 від 31.05.2016 року, про порушення позивачем норм Податкового кодексу України по взаємовідносинам з ПАТ "ОБЛДОРРЕМБУД" є неправомірними та не відповідають дійсним обставинам, податкове повідомлення-рішення від 07.09.2016 року № в частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 100000,50 грн., з яких: 66667 грн. - основного зобов'язання та 33333,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій є таким, що суперечить законодавству з питань оподаткування та відповідно до вимог ст.162 КАС України підлягає скасуванню.

У доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачем не надано достатніх доказів того, що відображені ним в податковому обліку операції дійсно мали місце за наслідками здійснення реальної господарської діяльності. Також зазначає, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між необхідністю замовлення послуг, отриманням внаслідок цього конкретного результату та досягненням певної економічної мети.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог з таких підстав.

Так, згідно з п. 14.1.181 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст.201 цього Кодексу.

За змістом наведених правових норм, податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Із положень ч. 1 - 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПКУ господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

З акту перевірки № 266/20-40-14-01-07/37023327 від 31.05.2016 року вбачається, що податковим органом встановлено завищення позивачем суми податкового кредиту на загальну суму 66667,00 грн. у звязку із взаємовідносинами із ПАТ «ОБЛДОРРЕМБУД».

Колегією суддів встановлено, що позивачем на підставі рахунку № 38 від 14.07.2014 року було перераховано на користь ПАТ «ОБЛДОРРЕМБУД» попередню оплату за асфальтування автодороги по пр. Леніна м.Горлівка Донецької області в сумі 500000,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №7139 від 14.07.2014 року.

ПАТ «ОБЛДОРРЕМБУД» було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №25/1 на суму 500000 грн. у т.ч. ПДВ 83333 грн.

04.08.2014 року ПАТ «ОБЛДОРРЕМБУД» було повернуто позивачу частину попередньої оплати у розмірі 100000 грн. та зареєстровано розрахунок коригування до податкової накладної №28/1 від 04.08.2014 р. на суму 100000 грн. у т. ч. ПДВ 16667 грн. Відповідно до копії квитанції №1 від 04.08.2014 року розрахунок коригування до податкової накладної №28/1 від 04.08.2014 року було прийнято Міністерством доходів і зборів України.

До складу податкового кредиту за липень 2014 року ТОВ «МЛК Трейд» віднесено 66667,00 грн.

Проте, колегія суддів зазначає, що позивачем не було надано достатніх доказів на підтвердження реальності здійснення господарської операції (договору, актів виконаних робіт, податкових накладних тощо).

Окрім того, колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для включення понесених витрат на придбання товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат є наявність зв'язку товарів (робіт, послуг) з господарською діяльністю підприємства. Придбання таких товарів (робіт, послуг) повинно бути складовою частиною діяльності особи, що направлена на отримання доходу.

Колегія суддів зазначає, що основним видом діяльності позивача є торгівля продуктами харчування.

Таким чином, колегією суддів не встановлено, яким чином асфальтування автодороги по пр. Леніна м.Горлівка Донецької області пов'язано з господарською діяльністю позивача. Не встановлено також, яким чином асфальтування дороги буде використано в господарській діяльності ТОВ "МЛК Трейд".

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено реальність здійснення господарської операції, спрямованість її на настання реальних наслідків та пов'язаність із господарською діяльністю підприємства, а тому постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.202 КАС України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2016 року по справі № 820/5148/16 підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2016р. по справі № 820/5148/16 скасувати в частині задоволення позовних вимог про скасування податкового повідомлення - рішення від 07.09.2016 року № в частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 100000,50 грн., з яких: 66667 грн. - основного зобов'язання та 33333,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "МЛК ТРЕЙД" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2016 року по справі №820/5148/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3
Повний текст постанови виготовлений 10.04.2017 р.