Справа № 643/11204/16-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 р.Справа № 643/11204/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Бартош Н.С. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 20.01.2017р. по справі № 643/11204/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова

про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в якому просив: визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови застосування для розрахунку пенсії, а саме: протокол від 07.08.2015 року, яким прийнято рішення про відмову позивачу в застосуванні показника середньої заробітної плати працівника у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії та, яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії у 2015 році при переведенні з пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб на пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 01.07.2015 р.; зобовязати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 17.05.2015 р. із застосуванням показника середньої заробітної плати працівника по Україні за три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії, тобто за 2012 р., 2013 р. 2014 р. та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією за віком з 17.05.2015 року.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 20.01.2017 р. позов задоволено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Московського районного суду м. Харкова від 20.01.2017 р. та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що наказом Управління Держаної служби охорони при УМВС України в Харківській області від 27.06.2000 р. № 33 позивач був звільнений з органів внутрішніх справ України з посади майора міліції - старшого інспектора з особливих доручень відділення по керівництву міліцією охорони відділу служби Управління Держаної служби охорони при УМВС України Харківській області, за п. 65 А Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за віком). Після звільнення з органів внутрішніх справ, працював до 31.08.2015 р. на різних посадах. Із заробітної плати, яку отримував позивач в цей період, сплачено страхові внески та інші обовязкові платежі передбачені законодавством.

Відповідно до довідки № 721 від 07.07.2015 р., позивач перебував на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію за вислугою років, згідно з Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб по лінії Міністерства внутрішніх справ України з 27.09.2000 р. по 30.06.2015 р.

16.05.2015 р. позивачу виповнилося 60 років та з 17.05.2015 р. у нього виникло право на призначення державної пенсії за віком, відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

ОСОБА_1 01.07.2015 р. звернувся із заявою до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про застосування показників середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії та яка, відповідно до Закону, враховується для обчислення пенсії у 2015 році.

07.08.2015 р. відповідачем прийнято рішення про відмову позивачу в застосуванні показника середньої заробітної плати працівника у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії та яка, відповідно до Закону, враховується для обчислення пенсії у 2015 році при переведенні з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб на пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що підтверджується протоколом Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про розгляд спірних матеріалів (в подальшому - Протокол) від 07.08.2015 р.

14.07.2016 р. позивач звернувся із заявою до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про перегляд протоколу, та просив нарахувати пенсію відповідно до чинного законодавства

За результатами розгляду цієї заяви від 14.07.2016 р. позивачем отримано відповідь № 571/с-З, в якій повідомляється, що в протоколі від 07.08.2015 р. допущено помилку та додано копію протоколу від 22.07.2016 р. про виправлення описки.

Неодноразову звернення позивача щодо перегляду рішення про призначення пенсії залишені відповідачем без задоволення.

Судовим розглядом встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами, оскільки питання про призначення та виплату пенсії, на які отримав відповіді від 28.07.2016 р. № 571/с-З, від 22.08.2016 р. № 617/с-З, в яких розяснено, що позивачу було розяснено у попередніх листах від 06.11.2015 р. № 1122/с-3 та від 28.07.2016 р. №571/с-3 та пенсія призначена та виплачується з додержанням вимог чинного законодавства.

Не погодившись із рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Судом першої інстанції встановлено, що строк звернення до суду із цим позовом позивачем не пропущено, оскільки ОСОБА_1 оскаржує відмову відповідача від 22.08.2016 року, а з цим позовом звернувся до суду 12.09.2016 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні розміру пенсії за Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування розмір середньої заробітної плати (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії слід застосовувати, виходячи із розміру заробітної плати за 2012-2014 роки, а не застосовувати показники заробітної плати в середньому на одну особу у цілому по Україні, із якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії за 2007 рік (1197,91 грн.).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не пропущений строк звернення до суду, проте з інших підстав.

Згідно ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем оскаржується відмова відповідача оформлена Протоколом від 07.08.2015 р., в якому виправлено описку Протоколом від 22.07.2016 р., тобто з цієї дати обчислюється строк звернення ОСОБА_1 до суду з позовом, у звязку з чим позивачем, який звернувся до суду 12.09.2016 р. не пропущений шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

Статтею 10 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що тільки за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії (в даному випадку, за вислугою років) на інший (за віком) пенсійний орган може враховувати заробітну плату за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Судовим розглядом встановлено, що при призначені позивачу пенсії за віком відповідач застосував показник середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік - 1197, 91 грн., що передував призначенню пенсії за Законом України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Проте, позивач не звертався до відповідача із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а просив призначити йому пенсію за віком на підставі іншого Закону.

Колегія суддів зазначає, що позивач отримував пенсію відповідно до вимог Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та переходить на пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, тобто, при призначенні пенсії за віком відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший, а має місце перехід на іншу пенсію по іншому закону.

Таким чином, при визначенні розміру пенсії за Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування розмір середньої заробітної плати (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії необхідно застосовувати, виходячи із розміру заробітної плати за 2012-2014 роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів переглянувши у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Московського районного суду м. Харкова від 20.01.2017 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 20.01.2017р. по справі № 643/11204/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 10.04.2017 р.