Справа № 813/3474/16
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Львів № 876/838/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

представника апелянта: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 поліції України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2016р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 поліції України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

13.10.2016 р. ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 поліції України з позовом про визнання протиправними дії щодо поширення на офіційному веб-сайті https://www.npu.gov.ua офіційної інформації про свою діяльністю без автентичного перекладу державною мовою.

Крім того, позивач просив суд, зобовязати ОСОБА_3 поліцію України забезпечити автентичний переклад державною мовою інформації, що поширюється іноземною мовою на офіційному веб-сайті https://www.npu.gov.ua.

Свої вимоги обґрунтовує тим що внаслідок поширення ОСОБА_3 поліцією України офіційної інформації про свою діяльність іноземною мовою без автентичного перекладу державною мовою, позивач позбавлений доступу до публічної інформації у сфері правоохоронної діяльності та змушений надмірно витрачатися на переклад. На підтвердження протиправних дій ОСОБА_3 поліції України позивач посилається, зокрема, на ч.2. ст.24 Закону України «Про засади державної мовної політики», приписами якої встановлено, що у разі поширення офіційної інформації мовою, яка відрізняється від державної, поширювач повинен забезпечити автентичний переклад з мови, на якій поширюється ця інформація, на державну мову.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2016 р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт ОСОБА_3 поліція України подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову Львівського окружного адміністративного суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в позові.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених. Просив суд, апеляційну скаргу задовольнити.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_2 в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

27.09.2016 року на офіційному веб-ресурсі ОСОБА_3 поліції України за посиланням https://www.npu.gov.ua/uk/publish/article/2009340 опубліковано інформацію стосовно брифінгу голови ОСОБА_3 поліції України, який відбувся 27.09.2016 року. Поряд з цим розміщено відеозапис публічного виступу голови НП України на брифінгу 27.09.2016 року, здійснений іноземною (російською) мовою.

ОСОБА_4 стверджує, що не зміг ознайомитись з зазначеним відеозаписом публічного виступу голови ОСОБА_3 поліції України оскільки, йому є зрозумілою лише державна мова, якою він володіє та яку використовує. Тому, опублікування інформації російською мовою унеможливлює розуміння її змісту, що цим самим порушує право позивача на доступ до офіційної інформації про діяльність органів державної влади.

Крім того, вказуючи на систематичність порушення законодавства про мови, позивач наводить й інші приклади відсутності автентичного перекладу виступу, інтервю або коментаря на офіційному веб-сайті ОСОБА_3 поліції України.

Разом з тим, в додаткових поясненнях до позовної заяви як вважає суд першої інстанції позивач наводить додаткові докази оприлюднення на офіційному веб-ресурсі ОСОБА_3 поліції України інформації іноземною мовою без автентичного перекладу на державну мову в публікаціях від 15.11.2016 року, 05.02.2016 року, 18.12.2015 року, 03.11.2015 року, 24.10.2015 року, 05.10.2015 року та додає на підтвердження відповідні скріншоти з веб-сайту ОСОБА_3 поліції України.

Проте, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 137 КАС України допустив процесуальне порушення приєднавши дані докази до справи оскільки, позивач не подав письмову заяву про збільшення позовних вимог, копія заяви належним чином не надана у встановленому законом порядку відповідачу для ознайомлення. Тому, дані докази колегія суддів не приймає до уваги оскільки, суд першої інстанції приєднав їх до матеріалів справи незаконно.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації».

ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно зі ст.5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» шляхами, якими забезпечуються доступ до інформації, є :

1) систематичне та оперативне оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Порядок висвітлення діяльності органів державної влади в мережі Інтернет визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 04.01.2002 р. № 3 згідно якого поширення у мережі Інтернет інформації про діяльність органів виконавчої влади здійснюється з метою підвищення ефективності та прозорості діяльності цих органів.

Оприлюднення зазначеної інформації здійснюється серед іншого шляхом розміщення і постійного оновлення центральними органами виконавчої влади інформації відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» та цього Порядку на офіційних веб-сайтах.

Інформація на офіційному веб-сайті подається українською мовою, а також за потребою англійською мовою і мовами національних меншин.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 1) 05.08.2016 р. вих. № 105; 2) 05.08.2016 р. вих. № 107; 3)31.08.2016 р. вих. № 152; 4) 05.09.2016 р. вих. № 156; 5) 16.09.2016 р. вих. № 170 звертався з інформаційними запитами до Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_3 поліції України з вимогами надати автентичні переклади виступів посадовців відеозаписи які розміщені на даних сайтах:

1)https://youtu.be/8wStIPR2730;2)https://youtu.be/YMiUBcy6S1g;https://www/youtube.com/watchv=kxewIsMSrmc;3)https://www/youtube/com/watchv=kxewisMSrmc;4)https://www/npu.gov.ua/uk/publish/article/1990534;5)https://www/Facebook.com/ua/National.Police/posts/073395;

Крім того, позивач просив ОСОБА_3 поліцію України супроводжувати всі записи, відео, інтервю, що публікуються на їхніх офіційних ресурсах, українською мовою.

З матеріалів справи видно, що відповідач відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» надав автентичні переклади всіх виступів осіб ОСОБА_3 поліції України, які зазначались ОСОБА_4 у його запитах, що підтверджується відповідними копіями відповідей ОСОБА_3 поліції України від 17.08.2016 року, 17.08.2016 року, 06.09.2016 року, 12.09.2016 року, 22.09.2016 року, що знаходяться в матеріалах справи.

Отже, право позивача на доступ до автентичних перекладів відеозаписів виступів посадових осіб ОСОБА_3 поліції України які викладені іншими мовами ніж українська та які розміщені на вищевказаних сайтах не обмежено та відповідачем не порушено.

За приписами ч.2 ст.9 Закону України «Про ОСОБА_3 поліцію», поліція забезпечує постійне інформування органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також громадськості про свою діяльність у сфері охорони та захисту прав і свобод людини, протидії злочинності, забезпечення публічної безпеки і порядку.

З аналізу ч. 2 ст. 9 Закону України «Про національну поліцію», ст. 11 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» видно що оприлюднення відеозаписів офіційних повідомлень, репортажів, коментарів та інтерв'ю керівників центральних та місцевих органів виконавчої влади, прес-конференцій, брифінгів, "круглих столів", щотижневих інформаційних аналітичних передач, є однією з форм висвітлення інформації про діяльність ОСОБА_3 поліції України як центрального органу виконавчої влади.

Згідно ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації серед іншого на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет та наданню інформації за запитами на інформацію.

В матеріалах справи знаходяться докази, а саме фото-копії сторінок веб-сайту ОСОБА_3 поліції України які свідчать про розміщення офіційних повідомлень державною мовою тобто, українською мовою. Жодного слова іноземною мовою або мовою національних меншин за посиланнями на які посилається позивач не розміщено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про розміщення на офіційному веб-сайті ОСОБА_3 поліції України вищевказаної інформації іноземною мовою без її перекладу спростовуються матеріалами справи.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину що позивач всупереч ч. 1 ст. 71 КАС України не довів та не підтвердив жодними належними та допустимими доказами ту обставину, що відповідач ОСОБА_3 поліція України як субєкт владних повноважень порушив його право на доступ до публічної інформації про діяльність органу державної влади.

Відповідно до ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень.

ч.1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України у Рішеннях від 14.12.2011 р. № 19-рп/2011 та від 01.12.2004 р. № 18-рп/2004 свідчить що поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому звязку з поняття «права» має один і той же зміст. Порушення має бути реальним, стосуватись ( зачіпати ) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Тобто, в судовому порядку підлягають захисту порушенні права, інтереси та свободи особи, а не підлягають захисту права осіб які вважають що начебто певні обставини абстрактно порушують їх права та які будуються на припущеннях та впливають на їх правове становище.

За таких обставин, колегія суддів дійшла вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову оскільки, відповідач ОСОБА_3 поліція України як субєкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений законом та Конституцією України.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що постанову слід скасувати та прийняти нову якою відмовити в позові.

Керуючись ст.160, ст.195, ст.198, ст.202, ст.207, ст.212, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 поліції України задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2016р. у справі за № 813/3474/16 скасувати.

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 поліції України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання постановою законної сили.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя М.В. Костів

Суддя Р.М. Шавель

Постанова складена в повному обсязі 10.04.2017 року.