Справа № 802/2280/16-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2280/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк Алла Юріївна

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

10 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Островерха Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міністерства доходів і зборів у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просила суд залишити її без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року - без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що посадовими особами Вінницької ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з доходів, отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з АТ "Райффайзен Банк Аваль" фізичної особи ОСОБА_4 за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р.

За результатами перевірки складено акт №1688/1701/ від 25.06.2015 року , яким зроблено висновки про порушення позивачем вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 10533,05 грн. (а.с. 10-12).

На підставі акту було прийняте податкове повідомлення - рішення форми "Р" від 06.08.15 року № в якому зазначено про порушення ст.177 п. 177.4 ПК України, у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 13166,31 грн. За основним платежем збільшено грошове зобов'язання на 10533,05 грн. та штрафних санкцій 2633,26 грн. (а.с. 7).

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що податковим органом протиправно, необґрунтовано з порушенням норм чинного законодавства прийняте оскаржуване податкове повідомлення - рішення. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент анулювання боргу).

Відповідно до пункту 162.1 статті 162 ПК України, платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно пункту 163.1 статті 163 ПК України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (пункт 164.1 статті 164 ПК України).

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 .164.1 ст.164 ПК України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені пунктом 164.2 статті 164 ПК України.

Так, пунктом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

В розумінні підпункту 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 ПК України, доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на

території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

В свою чергу, в силу підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Із аналізу вищевказаних положень випливає, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Відповідно до пункту 167.1 статті 167 ПК України, ставка податку на доходи фізичних особі становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, одержаних (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.4 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які виплачуються (надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу у державну та недержавну грошову лотерею, виграшу гравця (учасника), отриманого від організатора азартної гри.

У разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою, визначеною в абзаці першому цього пункту.

Як встановлено судом при дослідженні письмових доказів, позивач перебував у договірних взаємовідносинах з АТ "Райффайзен Банк Аваль" та у 2013 році на думку Вінницької ОДПІ отримав дохід як додаткове благо у вигляді анулювання (прощення) боргу в сумі 63308,50 грн.

Суд дослідивши матеріали справи, встановив, що 08 лютого 2013 року між ОСОБА_4 та АТ "Райффайзен Банк Аваль" було укладено договір про припинення зобов'язань за кредитним договором №013/035-38/30706 від 22 вересня 2005 року (а.с. 18-19).

Відповідно до умов договору, позивачу повідомлено про анулювання суми боргових зобов'язань по сплаті суми кредиту - 1827,26 грн., відсотків нарахованих за користування кредитом - 4791,62 грн. та пені по кредиту - 56689,62 грн.

Відповідачем при прийняті оскаржуваного рішення, взято до уваги відповідь міжрегіонального головного управління ДФС-Центральний офіс з обслуговування великих платників, якою повідомлено, що згідно відповіді АТ "Райффайзен Банк Аваль" від 07.04.2015 року №04-2-0/651 на лист МГУ ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 09.12.2014 року щодо надання інформації про суми нарахованих і виплачених доходів за ознакою « 126», Банком здійснено анулювання кредитної заборгованості фізичній особі ОСОБА_4 за Договором кредиту, при цьому, 08 лютого 2013 року між Банком та фізичною особою ОСОБА_4 було укладено договір про припинення зобов'язань за кредитним договором №013/035-38/30706 від 22 вересня 2005 року та відображено дохід даної фізичної особи у податковому розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і сум утриманого з них податку (форма 1 -ДФ) за такою операцією у 2013 році у вигляді додаткового блага.

Суд зазначає, що в розумінні статті 164 ПК України, основна сума кредиту (" тіло") є доходом, оскільки фактично отримана боржником, а відтак є додатковим благом та підлягає оподаткуванню при його анулюванні, як то передбачено статтею 164 ПК України, процитованою вище.

Разом з тим, аналізуючи доводи представників відповідача щодо правомірності оподаткування анульованого боргу в сумі 10 533,05 грн., до складу якого входять відсотки та пеня , суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 статті 546 ЦК України).

Отже, пеня є лише засобом забезпечення виконання договірних зобов'язання, проте дана сума не отримується боржником в грошовій формі , а відтак не є додатковим благом в розумінні підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року. Відповідно до ст.244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Стосовно відсотків нарахованих банком, суд зазначає, що останні є платою за користування кредитом та фактично не отримуються платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі, а відтак не є доходом, та, відповідно не підлягають оподаткуванню.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що анульований за самостійним рішенням кредитора борг ОСОБА_4 в сумі 10 533,05 грн., що складається із пені (штрафних санкцій) та відсотків нарахованих банком не підлягає оподаткуванню.

Крім того, в судове засідання представником відповідача надано розрахунок нарахування ПДРО ОСОБА_4 з урахуванням інформації банку про розмір прощення основного тіла кредиту за договором №013/035-38/30706, а саме: 1827,26 грн. основна сума кредиту *15% (відповідно до ст. 161 ПК України) = 274,08 грн. та 274,08 грн. * 25% (відповідно до ст. 123 ПК України) = 68,52 грн.

А тому, враховуючи вищезазначене колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області № від 06.08.2015 року в частині основного платежу в сумі 10 259,05 грн. та штрафних санкцій в сумі 2 565,21 грн.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що прийняті податкові повідомлення - рішення є правомірними та прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки позивачем не доведено та не надано суду належних та допустимих доказів щодо протиправності та необґрунтованості оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

З огляду на викладене, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 3 ч. 1 ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову, з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області № від 06.08.2015 року в частині основного платежу в сумі 10 259,05 грн. та штрафних санкцій в сумі 2 565,21 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 квітня 2017 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В. Курко О. П.