Справа № 636/3085/16-а
Суддя: Ковригін О. С.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 636 / 3085 / 16-а
№ 2-а / 636 / 58 / 2017
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Ковригіна О.С.
при секретарі Фатєєвої С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не направлення на адресу Міністерства оборони України його заяви про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому інвалідності ІІ групи пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, та зобов`язати відповідача направити до Міністерства оборони України вище вказану заяву та додані до неї документи щодо призначення та виплати позивачу вказаної одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що під час проходження військової служби приймав участь у ліквідації аварії на ЧАЕС, та віднесений до категорії осіб, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС. Позивач звільнений з військової служби у 1989 році. Відповідно до витягу з проколу № 111 засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв від 10.06.2011 р., його захворювання пов`язанні з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації аварії на ЧАЕС.

16.08.2011 року позивачу, рішенням медико-соціальної експертної комісії Харківського обласного центру медико-соціальної експертизи Харківської обласної державної адміністрації встановлено, первинно ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 10 ААА № 612727. На підставі довідки МСЕК, органом соціального забезпечення за місцем проживання позивачу видано посвідчення «інвалід війни», що підтверджує статус інваліда війни та є підставою надання пільг і переваг з бюджетів усіх рівнів.

20.01.2016 року позивачу, рішенням медико-соціальної експертної комісії Харківського обласного центру медико-соціальної експертизи Харківської обласної державної адміністрації встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААА № 121367.

У зв`язку з чим позивач вважає, що у відповідності до вимог ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» має право на отримання одноразової грошової допомоги, порядок призначення і виплата якої визначається КМ України. Згідно встановленого порядку позивач з відповідною заявою з доданими необхідними документами звернувся до відповідача, який в свою чергу повинен був направити її до Міністерства оборони України для прийняття рішення, щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги.
Однак, відповідач листом від 13.05.2016 року повідомив позивача, що підстави для направлення його заяви до МО України, відсутні.

В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява в якій він підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та розглянути справу у його відсутність (а.с. 86).

Представник відповідача Старцева О.Г, діюча за довіреністю від 24.12.2016 року (а.с. 88) в судовому засіданні позов не визнала, обґрунтовуючи обставинами викладеними у запереченнях, просила в задоволенні позову відмовити.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.12р. №5040-VI, який набрав чинності з 01.01.2014 року, ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції.

На виконання зазначеної редакції ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 25.12.13р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Відповідно до п.2 цієї постанови встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331;

допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно з п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відповідно до п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Таким чином, законодавець розмежовує поняття первинного встановлення інвалідності та встановлення вищої групи інвалідності під час повторного огляду. Якщо в першому випадку виникає право на виплату одноразової грошової допомоги, то в другому випадку виникає право на доплату одноразової грошової допомоги.

Окрім цього, враховуючи п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.13р. № 975, а саме те, що законодавець визначає дію усіх трьох постанов Кабінету Міністрів України щодо виплати одноразової грошової допомоги, які приймалися і застосовувалися в різний проміжок часу починаючи з 2007 року та зазначає про те, що одноразова грошова допомога, яка була призначена, виплачується відповідно до цих постанов, свідчить про те, що моментом призначення одноразової грошової допомоги є призначення одноразової грошової допомоги вперше (первинне призначення), а в усіх наступних випадках відбувається доплата одноразової грошової допомоги.

Це є цілком виваженим та логічним, оскільки в різний проміжок часу та дії вище перелічених постанов уряду одноразова грошова допомога розраховувалась по різному. Якщо на сьогоднішній день одноразова грошова допомога розраховується виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, то раніше вона розраховувалась виходячи з грошового забезпечення військовослужбовця, що повністю виключає можливість порівняти та здійснити розрахунок різниці між первинно встановленою та виплаченою одноразовою грошовою допомогою та встановленням більшого розміру інвалідності, що дає право на доплату одноразової грошової допомоги.

Так, позивач надав до Харківського облвійськкомату довідку МСЕК про повторний огляд від 20.01.2016 р. Це означає, що станом на цю дату він вже мав групу інвалідності, тобто день виникнення права на отримання грошової допомоги настав до 01.01.2014 року, а саме зі встановленням ІІІ групи інвалідності 16.08.2011 року.

На момент звільнення позивача з військової служби не існувало ні державного соціального страхування ні виплачувалась одноразова грошова допомога.

Законом України від 4.04.2006 р. № 3597-IV „Про внесення змін до Закону України „Про загальний військовий обов`язок і військову службу, Закон „Про загальний військовий обов`язок і військову службу від 18.06.1999 р. № 766 - ХІV (згідно якого Закон України Про загальний військовий обов`язок та військову службу від 25.03.1992 р., викладений в новій редакції), був викладений у новій редакції та ця редакція Закону набула чинності з 10 травня 2006 року, тобто з дня офіційного опублікування, відповідно до ч. 3 ст. 41 якої в разі каліцтва, заподіяного військовослужбовцю під час виконання службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше, ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі від трирічного до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів, і призначається пенсія по інвалідності.

Згідно з п. 1 Прикінцевих положень Закону України від 4.04.2006 р. № 3597-IV цей Закон набирає чинності з дня його опублікування.

Таким чином, положення ст. 41 Закону України (в новій редакції) „Про військовий обов`язок і військову службу, передбачав право військовослужбовця чи колишнього військовослужбовця на отримання „одноразової грошової допомоги.

У подальшому Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб, від 03.11.2006 р., який набув чинності з 1 січня 2007 року, ст. 41 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу від 04.04.2006 р. викладено в новій редакції, відповідно до якої виплата одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється в порядку і на умовах, установлених Законом України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Цим же Законом (від 03.11.2006 р.) ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей також викладено в новій редакції, відповідно до ч. 2 якої в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше, ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст.41 Закону „Про військовий обов`язок і військову службу від 04.04.2006 р., в редакції ст. 41 до 01.01.2007 р. та ст.16 Закону „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в редакції ст. 16, яка діє з 01.01.2007 р., Кабінетом Міністрів, 21.02.2007 р. була прийнята Постанова №284 „Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році.

У подальшому, на виконання ст.16 Закону „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в редакції ст.16, яка діє з 01.01.2007 р., Кабінетом Міністрів 28.05.2009 р. була прийнята Постанова № 499 „Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб яка діяла на момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності.

Дії постанов Кабінету Міністрів від 21.02.2007 р. № 284 та від 28.05.2008 р. № 499 поширюються лише на осіб, які звільнені з військової служби після 10 травня 2006 р., оскільки саме з цієї дати законодавчо встановлено право військовослужбовців на отримання „одноразової грошової допомоги в разі каліцтва або інвалідності.

П.3 Постанови КМ України від 28.05.2008 р. № 499, передбачено, що завершити виплату страхових сум за страховими випадками, що сталися до 1.01.2007 р., відповідно до Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядку виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою КМ України від 19.08.1992 р. N 488, а також одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затвердженого постановою КМ України від 21.02.2007 р. N 284.

Відповідно до ст.16 Закону „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в редакції до 01.01.2007р., військовослужбовці підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок захворювання, одержаних у період проходження служби, у розмірі, залежно від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті. Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям та членам їх сімей встановлюються Кабінетом Міністров України.

КМ України, своєю постановою від 19.08.1992р. № 488 визначив „Умови державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України „Про страхування, страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Фактично за своїм змістом вищенаведений термін „страховий випадок за Законом „Про страхування визначений і в Законі України „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням. Так, згідно п.8 ст.2 останнього, "страховий випадок подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання матеріального забезпечення або соціальних послуг.

Отже, в силу п.3 Постанови КМ України від 28.05.2008р. № 499, де передбачено завершення виплат страхових сум за страховими випадками, що сталися до 01.01.2007 р., відповідно до Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядку виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою КМ України від 19.08.1992 р. N 488 та враховуючи, що страховий випадок позивача, в силу терміну „страховий випадок викладений у вищевказаних Законах стався на момент складання на нього Свідоцтва про хворобу, то ст.16 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в новій редакції на нього не може бути поширена.

Таким чином, проаналізувавши норми законодавства, чинного на день звільнення позивача з військової служби та на час після його звільнення зі служби, і прослідкувавши хронологію змін до Законів „Про загальний військовий обов`язок і військову службу, „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей суд вважає, що оскільки:

1) позивач звільнений з військової служби до прийняття і введення в дію правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги у звязку з інвалідністю та названими правовими актами не встановлено про їх поширення на військовослужбовців, які звільнені з військової служби до їх введення в дію;

2) на день звільнення позивача з військової служби не існувало правової норми, яка б давала право на отримання одноразової грошової допомоги;

3) зміни, внесені до ст. 41 Закону Про загальний військовий обов`язок і військову службу та ст. 16 Закону Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, набули чинності відповідно з 10 травня 2006 року та з 1 січня 2007 року;

4) моментом виникнення права позивача на виплату страхової суми, в силу проаналізованого вище терміну „страховий випадок стало визнання його інвалідом ІІІ групи,

то цільком логічно, що ст.16 Закону „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в новій редакції, на нього не може бути поширена.

Відповідно до п.7 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Згідно листа Управління соціального захисту населення Чугуївської міської ради Харківської області від 26.04.2016 р. №1776 ОСОБА_1 виплачена компенсація за заподіяну шкоду здоров`ю, як особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи на підставі статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме у зв`язку з встановленням йому 21 вересня 2011 року 3 групи інвалідності, згідно його заяви від 14.10.2011 року була нарахована та виплачена компенсація 18.10.2011 року та згідно п.1 положення «Про порядок виплати одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров`ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи та сім`ям за втрату годувальника» від 31.12.1996р. №28 у разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях, при встановленні 2 групи інвалідності ОСОБА_1 була нарахована та виплачена зазначена компенсація 25.01.2016 року.

З огляду на викладене не має правових підстав складати позивачу висновок, щодо можливості виплати одноразової грошової допомогу, у зв`язку з встановленням йому групи інвалідності, оскільки позивач ОСОБА_1 скористався своїм правом на отримання компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи. Отже відмова Харківського обласного військового комісаріату, щодо складання позитивного висновку про виплату одноразової грошової допомоги згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є цілком законною та обґрунтованою .

Керуючись: Законом України Про загальний військовий обов`язок і військову службу, Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, ст.ст. 2, 6-10, 17, 18, 72, 104, 105, 121, 128, 158-163, 267 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Постанова суду першої інстанції набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Суддя