Справа № 813/7294/13-а
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року № 813/7294/13-а

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представників: позивача Марченка Р.В., відповідача Хомин Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецтехніка» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецтехніка» (далі - ТзОВ «Укрспецтехніка») 27.09.2013 звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - ГУ Міндоходів у Львівській області), правонаступником якого є Головне управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС у Львівській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.08.2013 № /25230066 та № /25230066.

Як на підставу обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на безпідставність та протиправність висновку відповідача про порушення позивачем Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009 та Порядку справляння митними органами ввізного (вивізного) та особливих видів мита під час митного оформлення товарів, що переміщаються через митний кордон України, викладеного в акті перевірки. Зазначив, що Пермською торгово-промисловою палатою на всі три запити Львівської митниці було надано відповідь із наданням відповідних документів, крім тих, які містили комерційну таємницю. Проте вказані відповіді митним органом безпідставно розцінено як неповні. За результатами проведеної контролюючим органом перевірки та на підставі висновків складеного за її результатами акта, 30.08.2013 винесено податкові повідомлення-рішення від № /25230066 та № /25230066, якими позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем ввізне мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності на суму 48358,30 грн та на платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на суму 11606,01 грн. Вважає, що при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідачем проігноровано документи, які надано під час перевірки, заперечення позивача на акт перевірки, неправильно застосовано норми матеріального права, оскільки позивачем в повній мірі підтверджено дійсність сертифікатів СТ-1, та відповідно правомірного застосування до ввізних товарів режиму пільгової торгівлі. Тому спірні податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2013 позовні вимоги ТзОВ «Укрспецтехніка» задоволено повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2014 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2013 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.02.2017 № К/800/10359/14 скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2014 та постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2013, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи постанови судів першої та касаційної інстанцій ВАС України вказав, що судами не досліджено питання щодо дотримання ТзОВ «Укрспецтехніка» умов застосування режиму пільгової торгівлі при розмитненні товару з урахуванням наданих Пермською Торгово-промисловою палатою Російської Федерації документів на відповідні запити митного органу, в тому числі не перевірено достатності наданих на запити митного органу документів Пермською РФ для визначення коду ТН ЗЕД « 39» товарів, що ввезені позивачем на територію України згідно ВМД №209120000/2012/009838 від 23.02.2012 та № 209120000/2012/016126 від 16.05.2012.

23.02.2017 справа надійшла до Львівського окружного адміністративного суду на новий судовий розгляд.

Представник позивача Марченко Р.В. В судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях від 10.04.2017, наданих з урахуванням підстав скасування ВАС України судових рішень у даній справі, викладених в ухвалі від 01.02.2017. Зміст додаткових пояснень полягає у тому, що визначення країни походження товару, зокрема, відповідно до критерію достатньої обробки/переробки товару, здійснюється органом (організацією), уповноваженим державою вивезення відповідно до її національного законодавства, а не митним органом країни ввезення товару, надані ТзОВ «Укрспецтехніка» митниці документи буди достатніми для встановлення відомостей про країну походження товару, тому висновки про не визнання дійсними сертифікатів походження товару за формою СТ-1 від 06.03.2012 №RUUA1517087 та від 11.05.2012 № RUUA1517414 є безпідставними. Просив задовольнити повністю.

Представник відповідача Хомин Л.П. в судовому засіданні позову не визнала з підстав, наведених у запереченні, поданому до суду 28.03.2017, суть якого полягає у такому. ГУ Міндоходів у Львівській області проведено невиїзну перевірку ТзОВ «Укрспецтехніка» з питань повноти сплати нарахування та сплати митних платежів за ВМД №209120000/2012/009838 від 23.02.2012 та № 209120000/2012/016126 від 16.05.2012 в частині митного оформлення товарів за сертифікатами про походження товару. За вказаними ВМД було здійснено митне оформлення в режимі ІМ40 товару «Полістирол призначений для спучування або спінювання «АЛЬФАПОР», тип SE, самозатухаючий, у гранулах» (виробник ЗАО «Сибур-Химпром», Росія). Митне оформлення товару здійснено із наданням звільнення від сплати ввізного мита на підставі міжурядової Угоди про вільну торгівлю з Російською Федерацією з представленням преференційних сертифікатів про походження. З урахуванням того, що країну походження можна визначити у відповідності до Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав, контролюючий орган вважає, що тільки сертифікатів СТ-1 не є достатньо для виконання умови відповідності товару критеріям походження. Перевірку достовірності відомостей у сертифікатах було проведено шляхом направлення запитів до Пермської торгово-промислової палати РФ. На підставі отриманих від даної ТПП РФ документації, митниця не змогла зробити об'єктивного висновку про відповідність товару критеріям достатньої переробки для даного виду товару. Відповіді на запити було надано з порушенням строків та не у повному обсязі. Вважає оскаржувані повідомлення-рішення правомірними. Просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ТзОВ «Укрспецтехніка» зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - юридична особа 20.01.1998 (), перебуває на податковому обліку та є суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності, облікова картка №20900/2012/867.

Відповідно до довідки АА №791861 з ЄДРПОУ, виданої Головним управлінням статистики у Львівській області 04.02.2013, видами діяльності ТзОВ «Укрспецтехніка» за КВЕД-2010 є, зокрема, виробництво сухих будівельних сумішей (23.64), виробництво плит, листів, труб і профілів із пластмас (22.21).

ГУ Міндоходів у Львівській області проведено невиїзну документальну перевірку ТзОВ «Укрспецтехніка» з питань повноти нарахування та сплати митних платежів за вантажно-митними деклараціями № 209120000/2012/009838 від 23.02.2012 та №209120000/2012/016126 від 16.05.2012 в частині митного оформлення товарів за сертифікатами про походження товару форми СТ-1 від 06.03.2012 №RUUA1517087, від 11.05.2012 №RUUA1517414.

Результат перевірки оформлено актом від 07.08.2013 № 1/13/209000000/25230066.

Як слідує з акту перевірки, контролюючим органом встановлено порушення:

- п. 5.1, 6.7 Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009;

- ч. 5 п. 2.3 та розділів 4, 5 Порядку справляння митним органами ввізного (вивізного) та особливих видів мита під час митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Держмитслужби України від 23.01.2006 № 30 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 08.02.2006 за 109/11983.

Після розгляду відповідачем заперечень ТзОВ «Укрспецтехніка» на акт перевірки, висновки акту визнано такими, що відповідають чинному законодавству.

На підставі вказаного акту перевірки ГУ Міндоходів у Львівській області 30.08.2013 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № /25230066, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем ввізне мито на товари, що ввозяться суб'єктам підприємницької діяльності, на суму 48358,30 грн, в т.ч. 38686,64 грн - за основним платежем, 9671,66 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № /25230066, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 11606,01 грн, в т.ч. 7737,34 грн - за основним платежем, 3868,67 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та здійснення перерахунку належних до сплати сум митних платежів став висновок органу доходів і зборів про не визнання дійсними для цілей надання товару режиму вільної торгівлі сертифікатів про походження товару форми СТ-1 від 06.03.2012 № RUUA1517087 та від 11.05.2012 № RUUA1517414.

Вказані податкові повідомлення-рішення позивач не оскаржував в адміністративному порядку, натомість оскаржив такі в судовому порядку.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Митним кодексом України в редакції від 11.07. 2002 № 92-IV (який діяв на момент проведення перевірки) (далі - Митний кодекс від 11.07.2002) та Митним кодексом України в редакції від 13.03.2012 № 4495-VI (який діяв на момент прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) (далі - Митний кодекс від 13.03.2012).

Главою 49 Розділу ХІІ Митного кодексу від 11.07.2002 регулювалися питання щодо країна походження товару, критерії визначення країни походження товару та сертифікати про походження товару.

Згідно зі статтею 276 Митного кодексу від 11.07.2002 країна походження товару визначається з метою застосування тарифних та нетарифних заходів регулювання ввезення товару на митну територію України та вивезення товару з цієї території, а також забезпечення обліку товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Відповідно до статті 277 Митного кодексу від 11.07.2002 визначення країни походження товару здійснюється на основі принципів міжнародної практики. Порядок визначення країни походження товару встановлюється Кабінетом Міністрів України на підставі положень цього Кодексу. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. При цьому під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Згідно зі статтею 282 Митного кодексу від 11.07.2002 для підтвердження походження товару митний орган у передбачених законом випадках має право вимагати подання сертифіката про походження такого товару. Згідно до пункту 3 частини 3 цієї ж статті у разі ввезення товару на митну територію України сертифікат про походження товару подається обов'язково якщо це передбачено міжнародними договорами України, укладеними в установленому законом порядку.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 283 Митного кодексу від 11.07.2002 сертифікат про походження товару повинен однозначно свідчити про те, що зазначений товар походить з відповідної країни, і має містити: 1) письмову заяву експортера (постачальника чи виробника) про країну походження товару; 2) письмове посвідчення компетентного органу країни вивезення, який видав сертифікат, про те, що наведені у сертифікаті відомості відповідають дійсності.

Сертифікат про походження товару подається разом з митною декларацією, декларацією митної вартості та іншими документами, що подаються для митного оформлення.

Згідно до частини 4 статті 285 Митного кодексу від 11.07.2002 повністю вироблені або піддані достатній переробці товари режиму найбільшого сприяння або преференційного режиму визначаються на підставі положень цього Кодексу, законів України, а також міжнародних договорів, укладених в установленому законом порядку.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 302 Митного кодексу від 11.07.2002 тарифні пільги (тарифні преференції) - це пільги, що надаються Україною у процесі реалізації її зовнішньоекономічної політики на умовах взаємності чи в односторонньому порядку щодо товарів, які переміщуються через митний кордон України, як звільнення від справляння мита, зниження ставок мита або встановлення тарифних квот на ввезення товарів.

Тарифні пільги (тарифні преференції) застосовуються виключно на основі податкового законодавства України, цього Кодексу, законів України, а також міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

На момент прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяли положення Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - Митний кодекс від 13.03.2012).

Згідно до частини 1 та 2 статті 36 Митного кодексу від 13.03.2012 країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 7 статті 36 Митного кодексу від 13.03.2012 повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 40 Митного кодексу від 13.03.2012 у разі якщо у виробництві товару беруть участь дві або більше країн, країною походження товару вважається країна, в якій були здійснені останні операції з переробки, достатні для того, щоб товар отримав основні характерні риси повністю виготовленого товару, що відповідають критеріям достатньої переробки згідно з положеннями цієї статті.

Частинами 1, 2 та 3 статті 43 Митного кодексу від 13.03.2012 передбачено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до частини 1 статті 45 Митного кодексу від 13.03.2012 у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, який видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

У відповідності до частини 1 статті 281 Митного кодексу від 13.03.2012 допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Порівняльний аналіз вищенаведених відповідних положень Митного кодексу від 11.07.2002 та Митного кодексу від 13.03.2012 дає підстави стверджувати, що чинна на час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень редакція Митного кодексу чітко визначила сертифікат про походження товару як документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару (частина 3 статті 43).

Визначення країни походження товарів здійснюється у відповідності до Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20 листопада 2009 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав».

Статтею 1 Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав визначено, що для цілей застосування заходів тарифного й нетарифного регулювання Сторони приймають Правила визначення країни походження товарів, які є невід'ємною частиною цієї Угоди.

Відповідно до Преамбули Правил визначення країни походження товарів від 20.11.2009 ці Правила діють стосовно товарів, що походять з держав - учасниць Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20 листопада 2009 року і знаходяться в торговельному обігу між цими державами, до яких застосовується торговельний режим, передбачений Угодою про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року.

Згідно зі статтею 3 Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994 договірні Сторони не застосовують мито, а також податки і збори, які мають з ним еквівалентну дію, а також кількісні обмеження на ввіз і (або) вивіз товарів, що походять з митної території однієї з Договірних Сторін і призначені для митних територій інших Договірних Сторін. Режим зони вільної торгівлі поширюється на товари, які походять із митної території Договірних Сторін і призначені для митної території Договірних Сторін (стаття 16 цієї ж Угоди).

Таким чином, застосування режиму пільгової торгівлі при розмитненні товару позивача у березні та травні 2012 року здійснювалось саме у відповідності до положень Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994, учасниками якої були Україна та Російська Федерація та яка діяла до 20.09.2012.

Відповідно до пункту 2.1 Правил країною походження товару вважається держава - учасниця Угоди, на території якої товар було цілком вироблено чи піддано достатній обробці (переробці).

Згідно з пунктом 2.4 Правил у разі участі у виробництві товару третіх країн, крім держав - учасниць Угоди, країна походження товару визначається відповідно до критерію достатньої обробки (переробки) товару. Критерій достатньої обробки (переробки) може виражатися виконанням таких умов:

а) зміна товарної позиції за ТН ЗЕД на рівні принаймні одного з перших чотирьох знаків, що сталася в результаті обробки (переробки);

б) виконання необхідних умов, виробничих і технологічних операцій, під час виконання яких товар уважається таким, що походить з тієї країни, на території якої ці операції мали місце;

в) правило адвалорної частки, коли вартість використовуваних матеріалів іноземного походження досягає фіксованої процентної частки в ціні кінцевої продукції.

Відповідно до пункту 5.1 Правил товар користується режимом вільної торгівлі на митних територіях держав - учасниць Угоди, якщо він відповідає критеріям походження, установленим цими Правилами.

При цьому, відповідно до пункту 6.1 Правил для підтвердження країни походження товару» в конкретній державі - учасниці Угоди для цілей надання режиму вільної торгівлі необхідне надання митним органам країни ввезення оригіналу сертифіката форми СТ-1 чи декларації про походження товару.

Пунктом 6.3 Правил передбачено, що під час вивезення товарів з держав - учасниці Угоди сертифікат про походження товару форми СТ-1 видається органом (організацією), уповноваженим державою вивезення відповідно до її національного законодавства.

Відповідно до пункту 6.6 Правил у разі надання сертифіката, що містить у графі 9 відомості про товарну позицію, у якій класифікується кінцевий товар, відмінні від відомостей, що містяться в митній декларації, питання про можливість надання режиму вільної торгівлі вирішується митним органом країни ввезення після надання імпортером (вантажоодержувачем) висновку про походження товару або акта експертизи, який виданий уповноваженим органом або іншими організаціями відповідно до національного законодавства держави - учасниці Угоди та який однозначно свідчить про те, що товар піддавався достатній обробці (переробці) в державі - учасниці Угоди.

Сертифікат є документом, на підставі якого митний орган визначає країну походження товару, що у свою чергу впливає на нарахування відповідних митних платежів митницею під час митного оформлення товарів і після випуску їх відповідно до заявленого митного режиму.

Пунктом 6.7 Правил визначення країни походження товарів встановлено, що у разі виникнення сумнівів стосовно бездоганності сертифіката форми СТ-1 або відомостей, які в ньому містяться, митний орган країни ввезення товару може звернутися до вповноваженого органу, що засвідчив сертифікат форми СТ-1, або до компетентних органів країни походження товару з мотивованим проханням повідомити додаткові або уточнювальні відомості, у тому числі прохання, пов'язані з простими вибірковими перевірками сертифікатів форми СТ-1, відповідь на яке повинна бути надана протягом 6 місяців з дати звернення.

Підставою для надіслання запиту митним органом країни ввезення товару повинна бути хоча б одна з обставин, передбачена у пункті 9.1 Правил визначення країни походження товарів, що свідчить про недійсність сертифікату внаслідок наявності у ньому недоліків, чітко визначених законодавством, а не на підставі сумнівів митного органу з приводу змісту актів експертиз чи інших документів.

Підставою для надіслання запиту повинно бути виявлення митницею відомостей, які не дозволяють провести однозначної ідентифікації товару стосовно декларованого.

Судом встановлено, що для підтвердження країни походження товару та з метою застосування преференційного режиму, передбаченого Угодою про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року та Угодою про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності незалежних Держав від 20.11.2009 ТзОВ «Укрспецтехніка» було надано оригінали Сертифікатів про походження товару за формою СТ-1 від 06.03.2012 № RUUA1517087 та від 11.05.2012 № RUUA1517414, а також паспорти якості № 36, 37, 59, 62, 63, 107, 110, 111, 112, 113, 115, 116 полістиролу, призначеного для спучування або спінювання «АЛЬФАПОР», тип SE; акти експертизи для оформлення сертифікатів походження товару (форми СТ-1), листи виробника з фізико-хімічними властивостями стиролу.

Аналіз вказаних документів дає підстави стверджувати, що надані ТзОВ «Укрспецтехніка» митниці документи буди достатніми для встановлення відомостей про країну походження товару.

Визначення країни походження товару, зокрема, відповідно до критерію достатньої обробки/переробки товару, вказаного у пункті 2.4 Правил, здійснюється органом (організацією), уповноваженим державою вивезення відповідно до її національного законодавства. За умови виконання такого критерію видається Сертифікат про проходження товару форми СТ-1 з зазначенням критерію походження у графі 9 сертифікату, який однозначно свідчить про країну походження товару.

Саме Сертифікат про проходження товару форми СТ-1, за відсутності розбіжностей в наданих документах про країну походження товару, підтверджує країну походження товару для цілей надання режиму вільної торгівлі відповідно до п. 6.1 Правил.

Чинним законодавством не передбачено повноважень митних органів країни ввезення товару самостійно визначати рівень дотримання критерію достатньої обробки/переробки товарів, оскільки це питання належить до виключної компетенції органів, що видають сертифікати форми СТ-1.

Таким компетентним органом у даному випадку є Пермська торгово-промислова палата Російської Федерації, а документами, що свідчать про країну походження товару, - сертифікати походження товару за формою СТ-1 від 06.03.2012 № RUUA1517087 та від 11.05.2012 № RUUA1517414.

Вказані сертифікати посвідчують правильність здійснення митної операції щодо можливості застосування преференційного режиму оподаткування.

Відповідно до пункту 9.2 Правил визначення країни походження товарів сертифікат форми СТ-1, не визнаний митними органами країни ввезення, може бути згодом визнаний ними на підставі відповідного листа вповноваженого органу, що видав сертифікат форми СТ-1, з уточненням відомостей, зазначених у сертифікаті.

У разі необхідності замість сертифіката, не визнаного митними органами країни ввезення, може бути виданий новий сертифікат у порядку, установленому цими Правилами.

Відповідно до пункту 9.3 Правил сертифікат може бути не визнаний дійсним митними органами країни ввезення в разі, зокрема, якщо протягом сумарного строку 6 місяців (3 місяці з дати первинного запиту й 3 місяці з дати повторного запиту) митними органами країни ввезення не отримана відповідь стосовно запитуваного сертифіката від компетентних органів країни вивезення або країни походження товару.

Ураховуючи вказану норму, компетентні органи країни вивезення або країни походження товару зобов'язані надати відповідь на запит(и) митного органу країни ввезення протягом 6 місяців з дати першого запиту митного органу країни ввезення, тому висновок контролюючого органу про те, що пропущено 6-місячний строк з дати першого запиту компетентними органами країни вивезення, безпідставні, оскільки, як встановлено матеріалами справи, перший запит відповідачем було надано до Пермської ТПП РФ 17.05.2012, на який було отримано відповідь 03.07.2012, а на другий запит від 27.07.2012 відповідь надана 09.11.2012, що не виходить за межі сумарного 6-місячного строку, з моменту першого запиту. Крім того, відповідачем 29.11.2012 було направлено ще й третій запит, відповідь на який Пермською ТПП РФ було надано 25.01.2013.

Вказане свідчить про дотриманням Пермською ТПП РФ 3-місячного строку, визначеного пунктом 9.3 розділу 9 Правил.

Відсутність порушення строків наданні відповідей на запити митного органу підтвердив ВАС України в своїй ухвалі від 01.02.2017 № К/800/10359/14.

Дотримання Пермською ТПП РФ строку надання відповідей на запити митного органу унеможливлює не визнання дійсними сертифікатів походження товару за формою СТ-1 від 06.03.2012 №RUUA1517087 та від 11.05.2012 №RUUA1517414.

Викладене в сукупності свідчить про те, що висновки контролюючого органу про не визнання дійсними для цілей надання товару режиму вільної торгівлі преференційних сертифікатів форми СТ-1 від 06.03.2012 № RUUA1517087 та від 11.05.2012 № RUUA1517414, наданих «Укрспецтехніка» при ввезенні на митну територію України товару за ВМД від 23.02.2012 №209120000/2012/009838 та №209120000/2012/016126 від 16.05.2012 є безпідставними.

Відповідно до вимог частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано належних доказів правомірності прийняття податкових повідомлень - рішень від 30.08.2013 № /25230066 та № /25230066.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржувані податкові повідомлення - рішення ГУ Міндоходів у Львівській області від 30.08.2013 № /25230066 та № /25230066, суд дійшов переконання, що такі прийнято відповідачем без урахування вимог Митного кодексу України та з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів, тому їх слід визнати протиправними та скасувати.

Відповідно до частини третьої статті 94 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Львівській області судові витрати у вигляді судового збору в сумі 599,64 грн, сплаченого за платіжним дорученням № 671 від 16 вересня 2013 року.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Міндоходів у Львівській області від 30 серпня 2013 року №/25230066.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Міндоходів у Львівській області від 30 серпня 2013 року № /25230066.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецтехніка» 599 (п'ятсот дев'яносто дев'ять) грн 64 к. судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.