Справа № 826/15182/14
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Лисенко І.Д., представника позивача Соловей С.М., представника прокуратури Ханчин Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Техенерго» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техенерго» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, за участю Прокуратури міста Києва про визнання недійсним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.03.2014 відповідач зареєстрував замовнику будівництва ТОВ «Техенерго» Декларацію про початок виконання будівельних робіт № КВ 77 щодо будівництва житлового будинку з діловим і культурним центром та підземною автостоянкою по вул. Ракетній, 24, у Голосіївському районі м. Києва.

11 серпня 2014 року від Прокуратури міста Києва до відповідача надійшло подання № 07/1/5-228 вих.-14 про усунення порушень вимог законодавства про регулювання містобудівної діяльності, в якому вимагалось від Інспекції ДАБК у місті Києві розглянути подання, усунути порушення вимог законодавства про регулювання містобудівної діяльності, приведення будівельних робіт у відповідність до вимог чинного законодавства і притягнення винних осіб до передбаченої ч. 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» відповідальності, шляхом скасування реєстрації декларації №КВ 77 від 21.03.2014.

Підставою направлення подання Прокуратура міста Києва зазначила, що відповідно до листа ДП «Укрдержбудекспертиза» від 30.07.2014 № 1190 ТОВ «Техенерго» занижено категорію складності об'єкта, окрім того не отримано в Державній авіаційній службі України погодження місця розташування та висоти об'єкта на приаеродромних територіях.

20 серпня 2014 року Інспекцією ДАБК міста Києва прийнято наказ № 50 «д» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт», яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт за № КВ 77 від 21.03.2014 по об'єкту «Будівництво житлового будинку з діловим і культурним центром та підземною автостоянкою по вул. Ракетній, 24 у Голосіївському районі м. Києва».

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.12.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2015 позов задоволено: визнано недійсним та скасовано наказ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 20.08.2014 № 50 «д» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 лютого 2016 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.12.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2015 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Приймаючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірний об'єкт будівництва «Будівництво житлового комплексу з діловим і культурним центром та підземною автостоянкою по вул. Ракетній, 24 у Голосіївському районі м. Києва» належить до V категорії складності. Також суд зазначив, що позивачем не спростовано належними доказами твердження відповідача щодо отримання від Державної авіаційної служби України погодження місця розташування та висоти об'єкта на приаеродромних територіях по вул. Ракетній, 24.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи,

Відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються, зокрема, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI).

Відповідно до статті 7 Закону №3038-VI, управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом: контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Згідно п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 34 Закону №3038-VI, замовник має право виконувати будівельні роботи після: 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Статтею 36 Закону №3038-VI передбачено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Так, як вбачається з матеріалів справи, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві зареєстровано замовнику будівництва ТОВ «Техенерго» декларацію про початок виконання будівельних робіт № КВ 77 від 21.03.2014 щодо будівництва житлового комплексу з діловим і культурним центром та підземною автостоянкою по вул. Ракетній, 24 у Голосіївському районі м. Києва. Згідно зазначеної декларації, категорію складності об'єкта будівництва (житлового комплексу) визначено замовником як ІІІ.

Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва.

Відповідно до статті 32 Закону №3038-VI усі об'єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності.

Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

Порядок віднесення об'єктів до IV і V категорій складності визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 3-4 Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 557 від 27.04.2011 (далі - Порядок № 557) встановлено, категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва та категорії складності.

Клас наслідків (відповідальності) об'єкта будівництва визначається згідно з вимогами ДБН В.1.2-14-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ» за рівнем можливих економічних збитків (або) інших втрат, пов'язаних з припиненням експлуатації або втратою цілісності об'єкта.

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку № 557 до IV категорії складності відносяться об'єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак: 1) розраховані на постійне перебування більш як 300 осіб та (або) періодичне перебування більше 500 осіб; 2) становлять можливу небезпеку для більш як 10000 осіб, які перебувають поза об'єктом; 3) у разі аварії або неможливості (недоцільності) подальшої експлуатації: можуть спричинити збитки в обсязі понад 15000 мінімальних розмірів заробітних плат; можуть призвести до припинення функціонування об'єктів транспорту, зв'язку, енергетики та інженерних мереж регіонального рівня; можуть призвести до втрати об'єктів культурної спадщини місцевого значення.

До V категорії складності відносяться об'єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак: 1) згідно із Законом України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» є об'єктами підвищеної небезпеки; 2) розраховані на постійне перебування більш як 400 осіб та (або) періодичне перебування понад 1000 осіб; 3) становлять можливу небезпеку для більш як 50000 осіб, які перебувають поза об'єктом; 4) у разі аварії або неможливості (недоцільності) подальшої експлуатації: можуть спричинити збитки в обсязі понад 150000 мінімальних розмірів заробітних плат; можуть призвести до припинення функціонування об'єктів транспорту, зв'язку, енергетики та інженерних мереж загальнодержавного значення; можуть призвести до втрати об'єктів культурної спадщини національного значення.

Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач посилався на подання Прокуратури міста Києва від 11 серпня 2014 року № 07/1/5-228 вих.-14, в якому, окрім іншого йшлося про те, що згідно інформації, отриманої від ДП «Укрдержбудекспертиза» згідно листа від 30.07.2014 № 1190, ТОВ «Техенерго» занижено категорію складності об'єкта.

Так, як вбачається зі згаданого листа ДП «Укрдержбудекспертиза» (т. 2 а.с. 15) на підставі розгляду спірної декларації про початок виконання будівельних робіт, об'єкт будівництва житлового комплексу з діловим і культурним центром та підземною автостоянкою по вул. Ракетній, 24 у Голосіївському районі м. Києва має бути віднесений до V категорії складності, оскільки розрахований на більш ніж 500 мешканців.

Тобто, зазначений висновок було зроблено відносно житлового комплексу вцілому, а не відносно окремих будинків цього комплексу. Суд першої інстанції з таким висновком погодився.

Аналіз приписів Закону № 3038-VI та Порядку № 557 дає підстави для висновку, що у випадках, коли проектна документація на об'єкт будівництва відсутня чи об'єкт їй не відповідає, віднесення такого об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності належить до компетенції органу державного архітектурно-будівельного контролю, а саме Державної архітектурно-будівельної інспекції України та її територіальних органів.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (на сьогодні - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю) за змістом статей 6, 7 Закону № 3038-VI здійснює управління у сфері містобудівної діяльності, зокрема контроль за дотриманням законодавства, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації.

Частиною 3 ст. 41 Закону № 3038-VI до повноважень органу державного архітектурно-будівельного контролю віднесено також розгляд справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та застосування санкцій за ці правопорушення, наприклад, накладення штрафу за експлуатацію неприйнятого в експлуатацію об'єкта будівництва. Розмір штрафу за таке правопорушення залежить від категорії складності об'єкта будівництва.

Визначення категорії складності об'єкта будівництва не віднесено до компетенції жодного іншого державного органу. Таким чином, відповідач наділений повноваженнями на віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності.

В абзаці третьому частини першої статті 4 Закону № 3038-VI об'єктами будівництва визначено будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

За змістом підпункту 1 пункту М2 додатку М до Державних будівельних норм А.2.2-3-2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 3 березня 2012 року № 98, для об'єкта будівництва, до складу якого входить декілька окремих будинків, будівель або споруд (комплекс), категорія складності визначається окремо для кожного будинку, будівлі, споруди.

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Держкомстандартизації від 17 серпня 2000 року № 507, будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів.

Таким чином, визначення категорії складності спірного житлового комплексу як одного об'єкта будівництва є помилковим. А отже, і його віднесення до V категорії складності за ознакою перебування в ньому більше 500 осіб не можна вважати законним.

Аналогічну позицію висловив також і Верховний Суд України в постанові від 04 березня 2014 року (№ 21-433а13).

При цьому, як вбачається з поданих експертних оцінок №46/16 та №47/16, складених Інститутом «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ», останнім було розглянуто передпроектні архітектурні пропозиції «Будівництво житлового будинку №1 з вбудованими приміщеннями та відкритою автостоянкою по вул. Ракетна, 24 в Голосіївському районі м. Києва. Ділянка №3» та «Будівництво житлового будинку №1 з вбудованими приміщеннями та відкритою автостоянкою по вул. Ракетна, 24 в Голосіївському районі м. Києва. Ділянка №1», на які посилається позивач, визначено, що об'єкт будівництва віднесено до класу наслідків СС2 та ІІІ категорії складності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено, що окремі будинки, будівлі або споруди спірного майнового комплексу належать до IV або V категорій складності. При цьому, як зазначалося, висновок ДП «Укрдержбудекспертиза», наведений у листі від 30.07.2014 № 1190, не може бути взято до уваги, оскільки, він стосується майнового комплексу в цілому, а не його окремих будинків, будівель або споруд.

Не зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що відповідач дійшов правильного висновку про необхідність скасування спірної декларації про початок виконання будівельних робіт з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 39-1 Закону № 3038-VI у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Таким чином, підставою для скасування інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю є встановлення нею факту реєстрації декларації про початок будівельних робіт без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ,ч.ч. 3, 7 ст. 69 Повітряного кодексу України будівлі і природні об'єкти, розташовані на приаеродромній території, не повинні становити загрози для польотів повітряних суден.

На приаеродромній території запроваджується особливий порядок здійснення діяльності, яка може вплинути на безпеку авіації та створити перешкоди для роботи наземних засобів зв'язку, навігації та спостереження. До такої діяльності належать: 1) будівництво, вибухові роботи;

Визначення умов забудови, використання землі і споруд та здійснення діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, на приаеродромній території здійснюється органами місцевого самоврядування згідно із законом за погодженням з експлуатантом аеродрому та уповноваженим органом з питань цивільної авіації.

У смугах повітряних підходів до аеродромів може бути обмежено спорудження об'єктів, у яких може одночасно перебувати значна кількість людей, а також об'єктів підвищеної небезпеки, обмежено розташування високовольтних повітряних ліній.

Відповідно до п. 146, пп.пп. 2-5 п. 147 Положення про використання повітряного простору України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 401 умови розташування, будівництва, реконструкції та маркування об'єктів, що можуть створити загрозу безпеці повітряного руху, погоджуються з Міноборони, Державіаслужбою, Украерорухом та РДЦ. Розташування та будівництво об'єктів, дійсна висота яких перевищує 50 метрів, погоджуються з Міноборони, Державіаслужбою, Украерорухом.

В Державіаслужбі підлягає погодженню вибір майданчиків для проектування, будівництва, розширення, реконструкції і технічного переобладнання: 2) об'єктів у межах смуг повітряних підходів до аеродромів, а також поза межами цих смуг у радіусі 10 кілометрів від контрольної точки аеродрому (КТА); 3) об'єктів заввишки 50 метрів і більше стосовно висоти аеродрому на відстані від 10 до 30 кілометрів від КТА; 4) ліній зв'язку, електропередачі, вибухонебезпечних, радіотехнічних, світлотехнічних та інших об'єктів (залізничних колій, автомобільних шляхів, кар'єрів тощо), які можуть створити перешкоди в функціонуванні аеродрому, його радіотехнічних засобів або радіотехнічних пристроїв повітряних трас незалежно від їх розміщення; 5) об'єктів заввишки 50 метрів і більше незалежно від їх розміщення.

Аналіз наведених норм, дає підстави для висновку, що з Державіаслужбою України має погоджуватись місце розташування та висота об'єктів на приаеродромних територіях та об'єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації.

Як вбачається з листа Державної авіаційної служби України від 25.06.2014 № 2.29-7051, до таких об'єктів належить, зокрема спірний майновий комплекс за адресою вул. Ракетна, 24 в Голосіївському районі м. Києва. З наведеного листа також вбачається, що погодження місця розташування цього комплексу та його поверховості з Державіаслужбою України не погоджувались.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що спірну декларацію про початок виконання будівельних робіт № КВ 77 від 21.03.2014 було зареєстровано без необхідних документів, які у повній мірі дають право виконувати будівельні роботи. А тому, позивач мав достатні правові підстави для скасування реєстрації цієї декларації відповідно до ч. 2 ст. 39-1 Закону № 3038-VI.

Відсутність посилань у виданих позивачу містобудівних умовах на необхідність отримання погодження саме у Державіаслужби України не звільняло його від обов'язку виконати вимоги наведених вище нормативних актів щодо отримання такого погодження, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині колегією суддів відхиляються.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав на задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Техенерго» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2017 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст рішення виготовлений 12.04.2017.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Земляна Г.В.