Справа № 350/1623/16-а
Суддя: Максимів І. В.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/1623/16-а
Провадження № 2-а/350/29/2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 квітня 2017 року смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Максиміва І.В.,

при секретарі Видойник І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання нечинним та скасування рішення ОСОБА_2 сільської ради,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом та уточнивши позовні вимоги просить визнати нечинним та скасувати рішення ОСОБА_2 сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області шостої сесії сьомого демократичного скликання від 03.07.2016 року № 69-2/2016 «Про відміну рішення сесії від 29.09.2013 року» та покласти судові витрати на відповідача.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 29 вересня 2013 року ОСОБА_2 сільською радою Рожнятівського району прийнято рішення «Про визначення меж житлової частини вулиці Грушевського», яким погоджено проектну пропозицію відділу містобудування та архітектури Рожнятівської РДА щодо визначення границі розширення меж житлової частини вулиці Грушевського, та зобовязано жителів даної вулиці, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1 привести свої огорожі в межах передбачених схемою відповідно таблиці 7.3 п. 7.36 ДБН 360 - 92 «Містобудування планування і забудови міських і сільських поселень», або згідно своїх будівельних паспортів на забудову земельних ділянок. На виконання вказаного рішення, 31.10.2013 року комісією ОСОБА_2 сільської ради було складено акт про винесення в натурі (на місцевості) меж вулиці Грушевського згіно генерального плану та проектних пропозицій. Позивачем та іншими громадянами, а саме ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 дане рішення сільської ради було виконане, однак іншими жителями вулиці ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дане рішення не виконане. В подальшому 03.07.2016 року ОСОБА_2 сільська рада прийняла рішення, яким відмінила в цілому рішення ОСОБА_2 сільської ради від 29.09.2013 року «Про визначення меж житлової частини вулиці Грушевського». З рішенням від 03.07.2016 року позивач не згідна, вважає його нечинним з огляду на те, що рішення ОСОБА_2 сільської ради від 29.09.2013 року «Про визначення меж житлової вулиці Грушевського» було виконано частиною осіб яких воно стосувалось та носило ненормативний індивідуальний характер, тому таке рішення не може бути скасоване органом який його видав. Вважає, що оспорюване рішення суперечить рішенню Конституційного суду України № 7-рп/2009 з якого вбачається, що ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Крім цього, при прийнятті оскаржуваного рішення, ОСОБА_2 сільська рада порушила вимоги ЗУ «Про доступ до публічної інформації», згідно якого розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати, зокрема, нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії, прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності, плани проведення та порядок денний своїх відкритих засідань. Також сільська рада порушила вимоги ЗУ «Про місцеве самоврядування», згідно якого проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття. Таких вимог сільською радою дотримано не було, що позбавило її можливості вчасно ознайомитись з проектом оспорюваного рішення та внести на нього свої пропозиції. Про те, що на сесії сільської ради 03.07.2016 року буде розглядатись проект рішення про відміну рішення сесії від 29.09.2013 року вона дізналась 30.06.2016 року. З огляду на порушення сільскою радою її прав просить визнати нечинним та скасувати оскаржуване рішення ОСОБА_2 сільської ради від 03.07.2016 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_9 позов з урахуванням уточнених позовних вимог підтримали повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задоволити.

Представники відповідача ОСОБА_2 сільської ради - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проти позову заперечили, пояснили, що сільська рада при прийнятті рішення від 03.07.2016 року діяла відповідно до закону, в межах повноважень сільської ради та жодним чином не порушила права позивача. При прийнятті вказаного рішення сільська рада керувалась тим, що раніше прийняте рішення сільської ради від 29.09.2013 року «Про визначення меж житлової частини вулиці Грушевського» суперечило генеральному плану забудови села Сваричів, затвердженого 22.12.2015 року, в якому ширина вул. Грушевського повинна становити 12 м. Проект даного генерального плану доводився до відома мешканців с. Сваричів ще 24.05.2015 року, шляхом розміщення інформації на дошці оголошень сільської ради. Жодних пропозицій чи зауважень щодо вказаного генерального плану від мешканців села, зокрема від позивача, у сільську раду не поступало. Також, прийняттю рішення від 03.07.2016 року, слугувало звернення жителів вулиці Грушевського с. Сваричів, які звернулися із заявою про відміну рішення від 29.09.2013 року, оскільки дане рішення невиконане. Про порядок денний сесії сільської ради 03.07.2016 року, а саме розгляд земельних питань, та зокрема звернення жителів вул. Грушевського, було завчасно доведено інформацію до громадян шляхом розміщення даної інформації на дошці оголошень ОСОБА_2 сільської ради. Крім цього, ОСОБА_1 особисто була присутня 03.07.2016 року на сесії ОСОБА_2 сільської ради, де було зачитано її заяву про неможливість прийняття та зняття з розгляду сесії питання що стосується вул. Грушевського. За наслідками розгляду земельних питань та звернення жителів вул. Грушевського, сільською радою було вирішено відмінити в цілому рішення сесії сільської ради від 29.09.2013 року «Про визначення меж житлової частини вулиці Грушевського». Вказаним рішенням жодним чином не порушуються права позивача, оскільки жодних зобовязань чи вчинення дій з боку позивача не вимагається. Навпаки, приведення вулиці Грушевського у відповідність до генерального плану, відповідає інтересам позивача. Також зазначили, що ОСОБА_1, в порядку цивільного судочинства зверталась до суду із позовом про порушення її прав щодо користування вулицею Грушевського іншими громадянами, що проживають на даній вулиці, однак рішенням Рожнятівського суду від 20.12.2016 року, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.02.2017 року, їй у задоволенні позову було відмовлено. З огляду на те, що права позивача при прийнятті рішення від 03.07.2016 року не порушено, просять в позові відмовити.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Із змісту статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами, встановленими статтею 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 29.09.2013 року ОСОБА_2 сільською радою було винесено рішення «Про визначення меж житлової вулиці Грушевського», відповідно до якого сільська рада вирішила погодити проектну пропозицію відділу містобудування та архітектури РДА щодо визначення границі розширення меж житлової частини вулиці Грушевського та зобовязано жителів вул. Грушевського ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1 привести свої огорожі в межах передбачених схемою відповідно таблиці 7.3 п. 7.36 ДБН 360 - 92 «Містобудування планування і забудови міських і сільських поселень», або згідно своїх будівельних паспортів на забудову земельних ділянок (а.с.11).

На виконання вказаного рішення, комісією ОСОБА_2 сільської ради складено акт від 31.10.2013 року про визначення та винесення в натурі (на місцевості) межі вул. Грушевського згідно генерального плану забудови с. Сваричів, проектних пропозицій по визначенню меж житлової вулиці Грушевського (а.с.8).

Як стверджує позивач, що нею, а також громадянами ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 рішення ОСОБА_2 сільської ради від 29.09.2013 року було виконано. Однак, як вбачається з акту складеного комісією ОСОБА_2 сільської ради від 03.12.2013 року, жителями вул. Грушевського, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, рішення сільської ради від 29.09.2013 року не виконано. (а.с.12). Про те, що рішення сесії сільської ради від 29.09.2013 року не виконано також свідчить лист ОСОБА_2 сільської ради на імя начальника Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області від 10.12.2013 року № 842/02-26. (а.с.30).

Як вбачається з рішення сесії ОСОБА_2 сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 24.03.2013 року № 203-16/2013, сільська рада вирішила визнати існуючий генплан с. Сваричів розроблений інститутом «Івано-Франківськагропроект» в 1988 році можливим для подальшого використання до моменту його розроблення (оновлення) та погодження згідно чинного законодавства. (а.с.31).

З відповіді Українського державного науково-дослідного інституту проектування міст імені ОСОБА_14 «Діпромісто» за № 7/131 від 17.03.2015 року на звернення ОСОБА_1 від 16.03.2015 року вбачається, що на замовлення ОСОБА_2 сільської ради ДП «Діпромісто» розробляється проектна документація «Зміни до генерального плану села Сваричів».

Рішенням сесії ОСОБА_2 сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 22.12.2015 року № 23-2/2015 «Про затвердження генерального плану села Сваричів» було затверджено містобудівну документацію «Генеральний план села Сваричів Рожнятівського району Івано-Франківської області» розроблений Івано-Франківською філією ДП Український державний науково-дослідний інститут проектування міст імені ОСОБА_14 «Діпромісто» та визнано таким, що втратив чинність Генеральний план села Сваричів Рожнятівського району Івано-Франківської області, який розроблений «Івано-Франківськагропроект» в 1988 році. Вказане рішення відповідно до його п. 3 оприлюднено шляхом розміщення на офіційному сайті Рожнятівської РДА (а.с.35). Як ствердив відповідач в судовому засіданні, проект рішення про затвердження генерального плану села Сваричів був доведений до відома громадян 24.05.2015 року шляхом його оприлюднення на дошці оголошень ОСОБА_2 сільської ради.

03.07.2016 року сесія ОСОБА_2 сільської ради своїм рішенням № 69-6/2016 «Про відміну рішення сесії від 29.09.2013 року» відмінила в цілому рішення сесії сільської ради від 29.09.2013 року «Про визначення меж житлової частини вулиці Грушевського». (а.с.6).

Підставами для прийняття ОСОБА_2 сільською радою вказаного рішення від 03.07.2016 року слугувало колективне звернення жителів вул. Грушевського села Сваричів від 09.06.2016 року та проект рішення комісії з питань земельних відносин ОСОБА_2 сільської ради від 29.06.2016 року про те, що рішення від 29.09.2013 року «Про визначення меж житлової частини вулиці Грушевського» суперечить генеральному плану с. Сваричів та рішенню сесії «Про затвердження генерального плану с. Сваричів» від 22.12.2015 року, а тому рішення підлягає до скасування. (а.с.6, 40, 100-104).

Суд вважає необгрунтованими твердження позивача ОСОБА_1 про те, що скасовуючи своє рішення ОСОБА_2 сільська рада порушила висновки викладені у рішенні № 7-рп/2009 Конституційного суду, які у свою чергу є обов'язковими на всій території України, з огляду на таке.

Згідно ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно частин 1, 4 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно п. 42 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Конституційний Суд України в рішенні № 7-рп/2009 зробив висновки, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Позивач стверджує, що рішення ОСОБА_2 сільської ради від 29 вересня 2013 року «Про визначення меж житлової вулиці Грушевського» було виконано частиною осіб яких воно стосувалось та носило ненормативний індивідуальний характер, а тому таке рішення не може бути скасоване органом який його видав. Однак, як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, а саме: акту складеного комісією ОСОБА_2 сільської ради від 03.12.2013 року, листа ОСОБА_2 сільської ради від 10.12.2013 року № 842/02-26 (а.с.30), жителями вул. Грушевського, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 рішення сільської ради від 29.09.2013 року не виконано, а тому твердження позивача про те, що рішення виконане і тому не може бути скасоване чи змінене, суд вважає помилковим.

Крім цього, Конституційний Суд України у Рішенні від 16 квітня 2009 р. № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19, ст. 144 Конституції, ст. 25, ч. 14 ст. 46, частин 1, 10 ст. 59 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вирішив, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У постановах від 18 листопада 2014 року (справа № 21-438а14) та 4 червня 2013 року (справа № 21-64а13) Верховний Суд України зазначив таке: Системний аналіз наведених положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обовязковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є субєктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Враховуючи, що рішення сесії ОСОБА_2 сільської ради «Про визначення меж житлової вулиці Грушевського» від 29.09.2013 року не було виконане громадянами яких воно стосувалось, суперечило рішенню сесії ОСОБА_2 сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 22.12.2015 року № 23-2/2015 «Про затвердження генерального плану села Сваричів», а тому суд вважає, що сесія ОСОБА_2 сільської ради в межах своїх повноважень та компетенції мала право скасувати рішення від 29.03.2013 року.

Про те, що права позивача, щодо володіння, користування та розпорядження її земельною ділянкою, а також щодо користування вул. Грушевського с. Сваричів не порушені, підтверджується рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20.12.2016 року, залишеного в силі ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.02.2017 року. (а.с.60-74).

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Щодо твердження позивача про порушення відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення від 03.07.2016 року вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про доступ до публічної інформації», Регламенту ОСОБА_2 сільської ради, то суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ч. 10 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування» рішення про скликання сесії ради відповідно до частин четвертої, шостої та восьмої цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ч. 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обовязковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, систематичного та оперативного оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

Як зазначив відповідач в судовому засіданні, проект рішення та порядок денний сесії ОСОБА_2 сільської ради від 03.07.2016 року, був доведений до відома громадян шляхом розміщення інформації на дошці оголошень сільської ради. Дане не спростоване позивачем.

09.06.2016 року мешканці вул. Грушевського с. Сваричів звернулися в ОСОБА_2 сільську раду із колективною письмовою заявою, в якій просили відмінити рішення сесії ОСОБА_2 сільської ради № 232-18/2013 від 29.09.2013 року «Про визначення меж житлової частини вулиці Грушевського».

Дане питання було предметом розгляду на засіданні земельної комісії ОСОБА_2 сільської ради 29.06.2016 року за наслідками якого, на розгляд сесії було внесено проект щодо відміни в цілому рішення сесії ОСОБА_2 сільської ради № 232-18/2013 від 29.09.2013 року «Про визначення меж житлової частини вулиці Грушевського».

Із письмових заяв ОСОБА_1 на імя ОСОБА_2 сільської ради, та отриманих відповідей на них вбачається, що ОСОБА_1 було надано проект щодо розгляду питань сесії ОСОБА_2 сільської ради, яка відбулась 03.07.2016 року. (а.с. 27, 39, 90-93).

Про те, що ОСОБА_1 була присутня на сесії ОСОБА_2 сільської ради 03.07.2016 року, де розглядались, окрім інших, також питання про відміну в цілому рішення ОСОБА_2 сільської ради № 232-18/2013 від 29.09.2013 року «Про визначення меж житлової частини вулиці Грушевського», а також доведено до відома депутатів її заяву щодо неможливості скасування вказаного рішення, підтверджується поясненнями в судовому засіданні та витягом з протоколу сесії ОСОБА_2 сільської ради від 03.07.2016 року (а.с.41).

Згідно пункту 1 розділу 1 Регламенту ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_2 сільська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду та здійснює від її імені та її інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, іншими законами та цим регламентом.

Розділ другий вказаного Регламенту містить перелік питань, які розглядаються виключно на пленарних засіданнях сільської ради, однак даний Регламент не виключає розгляд сільською радою інших питань, які відносяться до компетенції та повноважень сільської ради, в тому числі і відміни своїх попередніх рішень, які не були виконані та не породили правові наслідки для сторін.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Верховний Суд України у Постанові від 24 січня 2017 року зробив висновок, що обовязковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення субєктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_2 сільська рада при прийнятті рішення від 03.07.2017 року про скасування рішення ОСОБА_2 сільської ради від 29 вересня 2013 року «Про визначення меж житлової вулиці Грушевського» діяла в межах передбачених Конституцією та законами України, позивач ОСОБА_1 не довела порушення її прав чи інтересів внаслідок прийняття такого рішення, а тому суд вважає, що є всі підстави для відмови у позові.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6, 14, 17, 18, 70, 71, 79, 86, 94, 158 - 163, 167 КАС України, суд -

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання нечинним та скасування рішення ОСОБА_2 сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області шостої сесії сьомого демократичного скликання від 03.07.2016 року № 69-2/2016 «Про відміну рішення сесії від 29.09.2013 року» - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Суддя Максимів І.В.

Повний текст постанови складений 14.02.2017 року.