Справа № 355/1557/16-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 355/1557/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Єременко В.М.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю представника

відповідача - Рахуби В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Баришівського районного суду Київської області від 03 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними щодо відмови в зарахуванні стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років, визнання за позивачем право на отримання пільгової пенсії, зарахування певного періоду стажу роботи та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року позивач - ОСОБА_3, звернувся до Баришівського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в зарахуванні йому стажу роботи тракториста-машиніста у Філії індивідуального ПП «Арвіос» до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років;

визнати за ним право на отримання пільгової пенсії відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язати відповідача зарахувати йому трудовий стаж роботи тракториста-машиніста у Філії індивідуального ПП «Арвіос» за період з 10.05.1994 по 26.05.1998 до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років та призначити йому пенсію з 03.05.2016;

стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 03 березня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково, постанову Баришівського районного суду Київської області від 03 березня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів свого права на визнання за ним права на отримання пільгової пенсії відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, позивача після закінчення сільського професійно-технічного училища № 5 у смт. Березань Київської області, 15.06.1981 було прийнято на роботу в радгосп «Лехнівський» трактористом. До моменту звільнення - 01.11.2014 із СТОВ «Промінь», позивач весь час працював в народному господарстві трактористом-машиністом.

З досягненням позивачем 55-річного віку та маючи трудовий стаж більше 35 років, в т.ч. 22 роки пільгового стажу, останній виявив бажання про вихід на пільгову пенсію.

Відповідно до даних трудової книжки, наданих довідок, уточнюючих пільговий характер виконуваних робіт, ОСОБА_3 працював повний робочий день трактористом-машиністом, а саме:

з 15.06.1981 по 17.09.1982 в радгоспі «Лехнівський»;

з 05.11.1982 по 01.03.1985 в ПАТ «Агрофірма Березанська птахофабрика»;

з 02.03.1985 по 25.08.1990 в радгоспі «Лехнівський»;

з 13.09.1990 по 15.01.1993 в ПАТ «Агрофірма Березанська птахофабрика»;

з 10.05.1994 по 26.05.1998 в Філії індивідуального ПП «Арвіос»;

з 06.08.2002 по 17.04.2003 в ДП «Харвест Мун Іст»;

з 01.02.2008 по 01.03.2012 в господарському ТОВ «Промінь»;

з 01.08.2012 по 01.11.2014 в господарському ТОВ «Промінь».

Таким чином, за вказаними підрахунками позивач пропрацював трактористом-машиністом 22 роки 2 місяці 15 днів.

07.07.2016 позивач звернувся до відповідача за призначенням пенсії на пільгових умовах як трактористу-машиністу з 03 травня 2016 року.

Рішенням від 06 жовтня 2016 року № 847 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» через відсутність необхідних документів для призначення пенсії.

Своє рішення відповідач обґрунтував недостовірністю наданої довідки, датованої 03.04.2016 за № 064, за період роботи з 10.05.1994 по 26.05.1998 в Філії індивідуального ПП «Арвіос», та вважає, що пільговий стаж позивача складає 18 років 2 місяці 9 днів, а отже, останній не має права на пенсію на пільгових умовах.

Вважаючи такі дії та відмову протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах за пунктом «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» роз'яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7, згідно якого до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має. При зверненні тракториста-машиніста за призначенням пенсії на пільгових умовах адміністрація (правління) господарства подає в органи соціального забезпечення довідку про стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

З додатку до цього роз'яснення, яким встановлено форму такої довідки, вбачається, що в ній повинно бути зазначено періоди роботи трактористом-машиністом та те, що він був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві, і вказано, що зазначені періоди роботи зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з пунктом «в» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, та на підставі яких документів видана довідка.

Відповідно до п. 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310 «Про трудові книжки колгоспників» (була чинна на час внесення записів до трудової книжки позивача до 1991 року) установлено, що трудова книжка колгоспника являється основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За правилами пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатково в довідці наводяться відомості, зокрема, стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

Тобто, визначальною обставиною для встановлення пільгового характеру спірного стажу є не тільки встановлення роботи позивача трактористом, а й встановлення безпосередньої зайнятості позивача у виробництві сільськогосподарської продукції.

Згідно даних трудової книжки тракториста (а.с. 5-9), ОСОБА_3, у період з 10.05.1994 по 26.05.1998 працював трактористом у тракторній бригаді Філії індивідуального ПП «Арвіос».

Також позивачем надано копію довідки Філії індивідуального ПП «Арвіос» від 03.04.2016 № 064, посвідченої керівником підприємства та інспектором відділу кадрів, згідно якої, ОСОБА_3 з 10.05.1994 (наказ 28-к від 10.05.1994) по 26.05.1998 (наказ 9к від 26.05.1998) працював трактористом-машиністом і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві. Також, у вказаній довідці зазначено, що остання видана на підставі книг наказів по особовому складу та розрахунково-платіжних відомостей по заробітній платі за 1994-1998 рр.

З аналізу вказаної довідки вбачається, що остання заповнена відповідно до правил п. 20 Порядку № 637.

У той же час, як вбачається з матеріалів справи, надана позивачем вказана вище довідка викликала сумніви у відповідача та останнім було прийнято рішення провести зустрічну перевірку в Філії індивідуального ПП «Арвіос» (Київська обл., Баришівський р-н, с. Пилипче) стосовно достовірності довідки № 064 від 03.04.2016 про підтвердження наявного пільгового трудового стажу для призначення пенсії позивачу за періоди роботи з 10.05.1994 по 26.05.1998.

В ході перевірки (акти від 19.07.2016 та від 29.07.2016 № 69) було встановлено, що Філія індивідуального ПП «Арвіос» за вказаною адресою не знаходиться, приміщення не орендує, фінансово-господарську діяльність не веде, а тому довідка, уточнююча пільговий характер виконуваних робіт, видана даним підприємством є, на думку відповідача, фіктивною.

Втім, з таким висновком Управління погодитись не можливо, оскільки про існування зазначеного підприємства свідчить надана апелянтом належним чином завірена копія рішення третьої сесії XXIII скликання Пилипчанської сільської ради Баришівського району Київської області від 16.06.1998 № 08-03-23 про передачу земель запасу Пилипчанської сільської ради в кількості 100 га в оренду МП «Арвіос».

Виходячи з аналізу встановлених обставин, колегія суддів, беручи до уваги наявні записи в трудовій книжці позивача та інформацію викладену в довідці Філії індивідуального ПП «Арвіос» № 064 від 03.04.2016, приходить до висновку, що ОСОБА_3 має загальний стаж роботи більше 35 років, в тому числі 22 роки пільгового стажу роботи трактористом-машиністом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Беручи до уваги те, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 04.05.2016 та звернення позивача за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, тобто 07.07.2016, колегія суддів вважає за необхідне визнати дії відповідача щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_3 стажу роботи тракториста-машиніста у Філії індивідуального ПП «Арвіос» до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років протиправними та зобов'язати відповідача зарахувати ОСОБА_3 трудовий стаж роботи тракториста-машиніста у Філії індивідуального ПП «Арвіос» за період з 10.05.1994 по 26.05.1998 до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років та призначити йому пенсію з 04.05.2016.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача на свою користь моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність факту такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача (Відповідача); наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача (Відповідача); вини останнього (Відповідача) в її заподіянні.

Позивач виходить з того, що моральна шкода в розмірі 20 000,00 грн. є наслідком погіршення його стану здоров'я від постійних переживань з приводу розуміння цілковитої незаконності дій та у використанні відповідачем свого домінуючого положення.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Однак, незважаючи на доведеність факту протиправності дій відповідача, колегією суддів не встановлено причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача (відповідача). Доказів наявності такого зв'язку, позивачем не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів не може взяти до уваги в якості обґрунтування факту спричинення моральної шкоди зазначені вище обставини, оскільки вони не підтверджені жодним доказом, а тому є неприйнятними.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання про відмову в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача на свою користь моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було не правильно встановлено обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення неправомірного рішення. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково, постанову Баришівського районного суду Київської області від 03 березня 2017 року - скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 71, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Баришівського районного суду Київської області від 03 березня 2017 року - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати дії Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_3 стажу роботи тракториста-машиніста у Філії індивідуального ПП «Арвіос» до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років протиправними.

Зобов'язати Баришівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області зарахувати ОСОБА_3 трудовий стаж роботи тракториста-машиніста у Філії індивідуального ПП «Арвіос» за період з 10.05.1994 по 26.05.1998 до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років та призначити ОСОБА_3 пенсію з 04 травня 2016 року.

В задоволенні решти позовних вимоги відмовити.

Стягнути з Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 копійок) та апеляційної скарги у розмірі 606,32 грн. (шістсот шість гривень тридцять дві копійки).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 11.04.2017.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.