Справа № 180/110/17
Суддя: Нанічкіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.,

з секретарями Івановою О.А., Ганоченко Л.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії та про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася із позовом до суду в якому просить:

- визнати неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області (далі УПФУ в м.Марганці) щодо відмови їй з 29 липня 2016 року у перерахунку пенсії по втраті годувальника, з розрахунку 50 відсотків пенсії, що була призначена її чоловіку ОСОБА_4 згідно рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2011 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2011 року у справі № 2а-824/11;

- зобовязати УПФУ в м.Марганці скасувати рішення № 27 від 05 серпня 2016 року про відмову ОСОБА_3 у перерахунку пенсії по втраті годувальниказгідно рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2011 року та Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2011 року у справі № 2а-824/11;

- зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії по втраті годувальника ОСОБА_3 з 29 липня 2016 року з розрахунку 50 відсотків пенсії, що була призначена її чоловіку ОСОБА_4 згідно з рішеннями Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2011 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2011 року у справі № 2а-824/11

- стягнути моральну шкоду з відповідача в розмірі 15000 грн.

Свої вимоги ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що вона є дружиною померлого ОСОБА_4, якому на підставі рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2011 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2011 року (справа № 2а-824/11) було встановлено право на пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком з урахуванням вимог ст.50, ч.4 ст.54, ч.3 ст.60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

29 липня 2016 року вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м.Марганці із заявою про нарахування їй пенсії по втраті годувальника з розрахунку 50 відсотків пенсії, що була призначена її чоловіку ОСОБА_4 згідно рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2011 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2011 року у справі № 2а-824/11. Однак, рішенням УПФУ в м.Марганці № 27 від 05 серпня 2016 року у такому їй було відмовлено з тих підстав, що рішення судів по справі № 2а-824/11 від 12 січня 2011 року та від 30 серпня 2011 року є субєктивним правом тільки ОСОБА_4, і втрачає свою силу зі смертю даної особи, а тому в подальшому не може розповсюджуватися (застосовуватися) на заявника. Підстава відмови не аргументована нормами закону, а тому є субєктивною думкою членів комісії

Управління ПФУ в м.Марганці. Отже, дії відповідача є протиправними.

Незаконні дії відповідача призвели до її моральних страждань: настала депресія, порушився склад життя, взаємини між рідними, часто підвищується тиск, погіршився сон, апетит, внаслідок переживань мучить тахикардія.

В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 по втраті годувальника з розрахунку 50 відсотків пенсії, що була призначена її чоловіку ОСОБА_4 згідно з рішеннями Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2011 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2011 року у справі № 2а-824/11 з 01 липня 2016 року, посилаючись на Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який передбачає здійснення зміни розміру пенсії з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.

Представник відповідача позов не визнав. Надав суду заперечення, в яких зазначається, що дійсно постановою Марганецького міського суду від 12 січня 2011 року було зобовязано управління ПФУ в м.Марганці вчинити дії щодо перерахунку та виплати ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст.50, 54 та з урахуванням ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановлено ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 01 листопада 2010 року по 12 січня 2011 року, з вирахуванням фактично отриманих сум пенсії в зазначений період. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2011 року постанову Марганецького міського суду від 12 січня 2011 року було змінено в частині виключення кінцевої дати здійснення перерахунку пенсії.

Управлінням ПФУ в м.Марганці Дніпропетровської області не було виконано вищевказані рішення судів у звязку з тим, що 06 липня 2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірі виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набула чинності 23 липня 2011 року. Відповідно до п.1 даної постанови КМУ встановлено розміри виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Таким чином зміна законодавства, відповідно до якого здійснювалася виплата підвищення пенсії згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відбулася 23 липня 2011 року дата, з якої набрала чинності вищевказана постанова КМУ. Отже перерахунок і виплата підвищення пенсії відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в 2011 році мала б бути проведена з 01 січня 2011 року по 22 липня 2011 року включно. Враховуючи цей факт постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду була винесена з порушенням вимог законодавства на той час, є незаконною, тому виконувати рішення у управління ПФУ в м.Марганці не було ніяких законних підстав. Згідно Постанови КМУ № 745 було зроблено перерахунок пенсії ОСОБА_5, однак виплату не здійснено.

Крім того, згідно розяснення Міністерства юстиції України від 11 грудня 2011 року № 0064323-11 «Окремі питання спадкування», не можна успадкувати права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема пенсії, допомоги або інші виплати (крім виплат, нарахованих спадкодавцеві, але не отриманих ним за життя), а оскільки рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду було винесено з порушенням норм законодавства, то пенсія ОСОБА_4 на момент його смерті (08 грудня 2012 року) встановлювалася не в тому розмірі, який позивачка вказує в своєму позові. Тому зробити перерахунок пенсії ОСОБА_3 не має ніяких законних підстав.

Вимоги ОСОБА_4 про стягнення з УПФУ в м.Марганці моральної шкоди відповідач не визнає, оскільки вважає, що дії управління відповідають вимогам чинного законодавства, шкоди позивачу управлінням не завдавалося.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2011 року по справі № 2а-824/11 зобовязано управління Пенсійного фонду України в м.Марганці вчинити дії щодо перерахунку та виплати ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст.50, 54 та з урахуванням ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановлено ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 01 листопада 2010 року по 12 січня 2011 року, з вирахуванням фактично отриманих сум пенсії в зазначений період (а.с.26).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2011 року постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2011 року по справі № 2а-824/11 в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу на підставі ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю по 12 січня 2011 року змінено. Виключено кінцеву дату здійснення перерахунку пенсії. В іншій частині постанову Марганецького міського суду від 12 січня 2011 року залишено без змін (а.с.33-35).

Згідно розпорядження Управління ПФУ в м.Марганці № 201413 від 20 грудня 2011 року ОСОБА_4 зроблено перерахунок пенсії на підставі судових рішень з 01 листопада 2010 року по 22 липня 2011 року. (а.с.39-40). За даними управління ПФУ в м.Марганці нарахована згідно рішень судів пенсія ОСОБА_4 не виплачена.

08 грудня 2012 року ОСОБА_4 помер, актовий запис 788 (а.с.27).

Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2015 року по справі № 180/1783/15-а, яку залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року, визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_3 у перерахунку пенсії за віком, яка їй призначалася відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до ст.36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на підставі заяви від 13 травня 2015 року. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області:

- скасувати рішення, оформлене протоколом № 15 засідання комісії по розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року про відмову ОСОБА_3 в перерахунку пенсії з виду на вид, а саме з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;

- поновити ОСОБА_3 виплату пенсії у звязку з втратою годувальника згідно ст.36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на підставі заяви від 13 травня 2015 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року постанову Марганецького міського суду від 08 жовтня 2015 року по справі № 180/1783/15-а залишено без змін.

29 липня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м.Марганці із заявою про нарахування їй пенсії по втраті годувальника з розрахунку 50 відсотків пенсії, що була призначена її чоловіку ОСОБА_4 згідно рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2011 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2011 року у справі № 2а-824/11.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області, оформленим протоколом № 27 засідання комісії по розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області від 05 серпня 2016 року (а.с.41)ОСОБА_3 було відмовлено в переводі на пенсію, яка була призначена її чоловіку з тих підстав, що рішення судів по справі № 2а-824/11 від 12 січня 2011 року та від 30 серпня 2011 року є субєктивним правом тільки ОСОБА_4, і втрачає свою силу зі смертю даної особи, а тому в подальшому не може розповсюджуватися (застосовуватися) у відносинах його спадкоємців при визначенні розміру пенсії.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, не оспорюючи право позивача на пенсію по втраті годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, відмовляє її в праві на пенсію по втраті годувальника з розрахунку 50 відсотків пенсії, що була призначена її чоловіку ОСОБА_4 згідно рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2011 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2011 року у справі № 2а-824/11, з тих підстав, що:

- постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2011 року у справі № 2а-824/11 була винесена з порушенням вимог законодавства, тобто судом не враховано Постанову Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірі виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23 липня 2011 року, та пунктом 1 якої встановлено розміри виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На думку відповідача перерахунок і виплата підвищення пенсії відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в 2011 році мала б бути проведена з 01 січня 2011 року по 22 липня 2011 року включно;

- згідно розяснення Міністерства юстиції України від 11 жовтня 2011 року № 0064323-11 «Окремі питання спадкування», не можна успадкувати права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема пенсії, допомоги або інші виплати (крім виплат, нарахованих спадкодавцеві, але не отриманих ним за життя). Отже, рішення судів по справі № 2а-824/11 від 12 січня 2011 року та від 30 серпня 2011 року є субєктивним правом тільки ОСОБА_4, і втрачає свою силу зі смертю даної особи, а тому в подальшому не може розповсюджуватися (застосовуватися) у відносинах його спадкоємців при визначенні розміру пенсії.

Однак, з позицією відповідача суд не погоджується з таких підстав.

Відповідно до ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.5 ст.124 і ч.3 ст.129 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України, а обовязковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Обовязковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

За загальним правилом обовязковими до виконання є судові рішення (постанови та ухвали), що набрали законної сили. Судові рішення набирають законної сили за правилами ст.254 КАС України.

Судові рішення, що набрали законної сили, а також ті, що підлягають негайному виконанню, є обовязковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб, фізичних та юридичних осіб і підлягають виконанню на всій території України.

Принцип обовязковості судових рішень також стосується судів. Судове рішення суду вищої інстанції в одній і тій самій справі є обовязковим для суду нижчої інстанції у разі направлення справи на новий розгляд. У частині встановлення обставин обовязковими для судів є преюдиційні рішення (частина перша і четверта статті 72 КАСУ), тобто судове рішення в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, є обовязковим для адміністративного суду при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено обставини.

Як встановлено судом, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2011 року постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2011 року по справі № 2а-824/11 в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу на підставі ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю по 12 січня 2011 року змінено. Виключено кінцеву дату здійснення перерахунку пенсії. В іншій частині постанову Марганецького міського суду від 12 січня 2011 року залишено без змін.

Постанова Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2011 року по справі № 2а-824/11 та постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі № 2а-824/11 набрали законної сили 30 серпня 2011 року.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що дана постанова суду не оскаржувалася в суді касаційної інстанції.

Отже, постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2011 року по справі № 2а-824/11 є обовязковою для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб, фізичних та юридичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Також суд не погоджується з тим, що пенсія, нарахована ОСОБА_4 за рішеннями судів по справі № 2а-824/11 від 12 січня 2011 року та від 30 серпня 2011 року, є його субєктивним правом і втрачає свою силу зі смертю даної особи.

Відповідач посилається на розяснення Міністерства юстиції України від 11 жовтня 2011 року № 0064323-11 «Окремі питання спадкування», в якому зазначено, що не можна успадковувати права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, особисті немайнові права, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом (крім виплат, нарахованих спадкодавцеві, але не отриманих ним за життя).

На законодавчому рівні питання спадкування урегульоване Цивільним кодексом України, законом України «Про нотаріат», постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», іншими нормативно-правовими актами з питань спадкування.

Позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м.Марганці із заявою про виплату їй пенсії по втраті годувальника в порядку Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Позивач не ставить питання щодо успадкування права на пенсію після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, а використовує своє право на перехід на пенсію по втраті годувальника.

Правовідносини спадкування і правовідносини, які регулюють соціальний захист пенсіонерів, мають різну правову природу, тому суд вважає неправомірним та некоректним з боку відповідача використання правових норм, які не мають відношення до питань призначення, нарахування та перерахунку пенсій.

Досліджуючи та оцінюючи надані сторонами докази, Марганецький міський суд Дніпропетровської області дійшов висновку, що позивачка має право на пенсію по втраті годувальника з розрахунку 50 відсотків пенсії, що була призначена її чоловіку ОСОБА_4 згідно рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2011 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2011 року у справі № 2а-824/11.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія у звязку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сімї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сімї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно. Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сімї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.

Отже, вимога позивача щодо нарахування їй пенсії по втраті годувальника з розрахунку 50 відсотків пенсії, що була призначена її чоловіку ОСОБА_4 згідно з рішень судів від 12 січня 2011 року та від 30 серпня 2011 року у справі № 2а-824/11 з 01 липня 2016 року, підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування їй моральної шкоди, суд приходить до такого.

В позовній заяві позивачка зазначає, що незаконні дії відповідача призвели до її моральних страждань: настала депресія, порушився склад життя, взаємини між рідними, часто підвищується тиск, погіршився сон, апетит, внаслідок переживань мучить тахикардія. Позивачка оцінює розмір завданої моральної шкоди в 15000 гривень.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частина 2 ст.23 ЦК України визначає у чому полягає моральна шкода.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить із вимог ст.1167 ЦК України з врахуванням розяснення Пленуму Верховного Суду України викладених №4 від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 500 грн., оскільки саме така сума, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставини при яких було спричинено моральну шкоду, ступень вини відповідача, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) позивача.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення.

Відповідно до ч.3 ст.162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно правових відносин з боку субєктів владних повноважень.

Таким чином, оцінивши за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 69-71, 86, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії та про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_3 у перерахунку пенсії по втраті годувальника з розрахунку 50 відсотків пенсії, що була призначена її чоловіку ОСОБА_4 згідно рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2011 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2011 року у справі № 2а-824/11.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області скасувати рішення, оформлене протоколом № 27 засідання комісії по розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області від 05 серпня 2016 року, про відмову ОСОБА_3 у перерахунку пенсії по втраті годувальниказгідно рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2011 року та Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2011 року у справі № 2а-824/11.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області здійснити перерахунок пенсії по втраті годувальника ОСОБА_3 з 01 липня 2016 року з розрахунку 50 відсотків пенсії, що була призначена її чоловіку ОСОБА_4 згідно з рішеннями Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2011 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2011 року у справі № 2а-824/11.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 500 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області судовий збір на користь держави у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.М.Нанічкіна

Вступну та резолютивну частину судового рішення проголошено в судовому засіданні 30 березня 2017 року. Повний текст постанови виготовлено 05 квітня 2017 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна