Справа № 537/218/17
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 р. Справа № 537/218/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 16.02.2017р. по справі № 537/218/17

за позовом ОСОБА_1

до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області стосовно судді у відставці ОСОБА_1 щодо не зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді 12 років 10 місяців 14 днів також: військової служби - 02 роки 00 місяців 06 днів, служба в органах внутрішніх справ - 05 років 09 місяців 16 днів та роботу в органах прокуратури Полтавської області - 02 роки 04 місяці 10 днів, згідно наданого Автозаводським райсудом м. Кременчука розрахунку стажу, та проведення розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;

- зобов'язати Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити зарахування до стажу роботи судді у відставці ОСОБА_1, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді 12 років 10 місяців 14 днів, а також: військової служби - 02 роки 00 місяців 06 днів, служба в органах внутрішніх справ - 05 років 09 місяців 16 днів та роботу в органах прокуратури Полтавської області - 02 роки 04 місяці 10 днів, згідно наданого Автозаводським райсудом м. Кременчука розрахунку стажу, та проведення розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;

- визначити спосіб виконання рішення суду для відповідача наступним чином - щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2016 року, при зміні грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, Автозаводського районного суду м. Кременчука, здійснювати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і виплачувати судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання,

- зобов'язати Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області провести судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок розміру грошового утримання судді на відповідній посаді з 04.10.2016р. (з моменту постановки на облік в Кременчуцькому об'єднаному управлінні Пенсійного Фонду України Полтавської області) з розрахунку 86% від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням індексу інфляції щодо вже виплаченого йому довічного грошового утримання, призначеного Кременчуцьким об'єднаним управлінням Пенсійного Фонду України Полтавської області з розрахунку 80% від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплатити вказану заборгованість.

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.02.2017р. позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо не зарахування судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді 12 років 10 місяців 14 днів, також: військової служби - 2 роки 00 місяців 06 днів, служба в органах внутрішніх справ - 05 років 09 місяців 16 днів та роботу в органах прокуратури Полтавської області - 02 роки 04 місяці 10 днів, згідно наданого Автозаводським райсудом м. Кременчука розрахунку стажу роботи, та проведення розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання - неправомірною.

Зобов'язано Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити зарахування судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді 12 років 10 місяців 14 днів, також: військову службу 2 роки 00 місяців 06 днів, службу в органах внутрішніх справ - 05 років 09 місяців 16 днів, роботу в органах прокуратури Полтавської області - 02 роки 04 місяців 10 днів, згідно наданого Автозаводським райсудом м. Кременчука розрахунку стажу роботи, та провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Визначено наступний спосіб виконання судового рішення: щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2016 року, при зміні грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, Автозаводського районного суду м. Кременчука, здійснювати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і виплачувати судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов'язано Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області провести перерахунок розміру грошового утримання судді на відповідній посаді з 04.10.2016 року (з моменту постановки на облік в Кременчуцькому об'єднаному УПФУ Полтавської області) з розрахунку 86 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням індексу інфляції, щодо вже виплаченого йому довічного грошового утримання, призначеного Кременчуцьким об'єднаним УПФУ Полтавської області з розрахунку 80 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплатити вказану заборгованість.

Зобов'язано Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області подати в місячний строк звіт про виконання даної постанови суду.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач до суду апеляційної інстанції надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись своєчасно та належним чином.

Неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.6 ст. 12 та ч.1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 04.04.2017 р. за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 працював на посаді судді Автозаводського районного суду м. Кременчука з 18 листопада 2003 р. по 03 жовтня 2016 р., що підтверджується трудовою книжкою, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с. 18-23).

Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 р. ОСОБА_1 звільнений з посади судді Автозаводського райсуду м. Кременчука у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с. 24).

03.10.2016 р. ОСОБА_1 відраховано зі штату Автозаводського районного суду м. Кременчука у зв'язку з виходом у відставку відповідно до п.1ст.120 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 р. №192 (а.с. 25).

Відповідно до подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 5 від 06.10.2016 р. та розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оформлених Автозаводським райсудом м. Кременчука, ОСОБА_1 зараховано: військову службу - 02 роки 00 місяців 06 днів, службу в органах внутрішніх справ - 05 років 09 місяців 16 днів, роботу в органах прокуратури Полтавської області - 02 роки 04 місяців 10 дні та роботу на посаді судді Автозаводського районного суду м. Кременчука - 12 роки 10 місяців 14 днів; усього станом на 03.10.2016 р. стаж роботи позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становив - 23 роки 00 місяців 16 днів (а.с. 26-27, 28).

Відповідно до повідомлення Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області убачається, що 04.10.2016 р. ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання, з урахуванням страхового стажу - 25 років 10 місяців 24 днів, в тому числі: військова службу - 07 роки 09 місяців 22 днів, робота в органах прокуратури - 02 роки 04 місяців 10 днів, роботу на посаді судді Автозаводського районного суду м. Кременчука - 12 роки 10 місяців 14 днів (а.с. 29).

На звернення позивача щодо правильності визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області листом від 15.12.2016 р. за вих. №74/С-02 повідомило заявника, що розмір грошового утримання визначено з урахуванням рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 р. відповідно до вимог ч.4 ст.141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 р. № 2453 до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 р. № 213, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 р., тривалість стажу роботи на посаді судді позивача становить 12 років 10 місяців 14 днів, що дає право на встановлення грошового утримання в розмірі 80 відсотків грошового утримання судді. Порушень в реалізації пенсійного забезпечення позивача, при перевірці його заяви не виявлено ( а.с.30).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання, військову службу - 02 роки 00 місяців 06 днів, службу в органах внутрішніх справ - 05 років 09 місяців 16 днів, роботу в органах прокуратури - 02 роки 04 місяців 10 днів, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Полтавської області щодо не зарахування до стажу судді : стажу військової служби - 02 роки 00 місяців 06 днів, служба в органах внутрішніх справ - 05 років 09 місяців 16 днів та роботу в органах прокуратури Полтавської області - 02 роки 04 місяці 10 днів суперечать Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України та іншим законодавчим актам у сфері пенсійного забезпечення.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

Статтею 126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень, закріплених у ч. 1 ст. 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть буди обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Щомісячне довічне грошове утримання судді - це спрямована на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання, та по своїй правовій природі не є пенсією.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до ч.3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України від 02.03.2015 р. № 213-VIII, яка діяла на час призначення щомісячного грошового утримання судді) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. № 4-рп/2016 положення частини третьої статті 141 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Керуючись частиною другою статті 70 Закону України "Про Конституційний Суд України", Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Отже, з моменту ухвалення рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. № 4-рп/2016 правове регулювання спірних правовідносин повинно здійснюватися відповідно до положень ч.3 ст. 138 Закону № 2453 у редакції Закону, що передбачає збільшення довічного грошового утримання судді за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ч.3 ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 квітня 2010 р. № 2453 (в редакції, що діяла до внесення змін Законом України від 08 липня 2011 р. №3668-VI та на час виходу позивача у відставку) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 р. № 3668-VІ внесено зміни до вказаної норми, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 р. №3-рп/2013 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) ч.3 ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" у зв'язку з тим, що вона не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить ст.126 Основного Закону України та вказано, що підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону до змін, внесених Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи".

У вказаному рішенні Конституційний суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсії) чи внаслідок припинення повноважень чи набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

При цьому, Конституційний Суд України наголосив, що неодноразово висловлював та враховує попередні правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів, зокрема і суддів у відставці, що були викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Згідно з ч.2 ст.70 Закону України "Про Конституційний Суд України" у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку.

З метою реалізації зазначених повноважень (ч.2 ст.70 Закону України "Про Конституційний Суд України"), Конституційний Суд України, у п.8 мотивувальної частини вказаного Рішення від 03 червня 2013р. зазначив, що підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону №2453 в редакції до змін, внесених Законом №3668, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання".

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Отже, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції до змін, внесених Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи".

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до розпорядження №822646 від 02.12.2016 р. відповідачем здійснено призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 04.10.2016 р. у розмірі 80% від заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді ( а.с.29).

При цьому, збільшення довічного грошового утримання судді за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років відповідачем не проводилося, оскільки для цього розрахунку було використано стаж роботи виключно на посаді судді - 12 років 10 місяців 17 днів.

Відповідно до статті 120 Закону № 2453-VІ суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно з вимогами ст. 135 Закону № 2453-VІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VІ( у редакції Закону від 07.07.2010 р.) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції від 7 липня 2010 року зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 р. № 2862-XII (далі - Закон № 2862-XII).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862-XII кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм, при зарахуванні часу роботи на посадах прокурорів, слідчих, часу навчання, військової служби до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, цей час роботи прирівнюється до часу роботи на посаді судді та має враховуватися при нарахуванні довічного грошового утримання судді за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років.

Отже, крім стажу роботи на посаді судді 12 років 10 місяців 10 днів, позивачу у стаж роботи, який дає право на отримання довічного грошового утримання повинен був зарахуватися період, який складається з періоду строкової військової служби - 02 роки 00 місяців 06 днів, роботи в органах прокуратури Полтавської області - 02 роки 04 місяці 10 днів, служби в органах внутрішніх справ - 05 років 09 місяців 16 днів.

Таким чином, станом на 04.10.2016 р. стаж роботи позивача, що дає йому право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 23 роки 16 днів, а тому відповідно до ч.3 ст.138 Закону України " Про судоустрій та статус суддів" він має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86 % від грошового утримання судді на відповідній посаді.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності дій пенсійного органу, та відсутності порушень прав заявника, оскільки пенсійним органом здійснено зарахування позивачу періодів військової служби, навчання та роботи в прокуратурі до розрахунку стажу роботи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зазначені періоди роботи позивача зараховані до загального стажу, проте не враховані при визначені стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання.

З матеріалів справи вбачається, та визнається відповідачем, що пенсійним органом виплачується позивачу щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% з урахування його стажу на посаді судді - 12 років 10 місяців 14 днів, а не стажу роботи, що дає право на отримання довічного грошового утримання- 23 роки 16 днів ( з яких: військова служба - 02 роки 00 місяців 06 днів, служба в органах внутрішніх справ - 05 років 09 місяців 16 днів, робота в органах прокуратури - 02 роки 04 місяців 10 дні) в розмірі 86 %.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність бездіяльності Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо не зарахування позивачу до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді 12 років 10 місяців 14 днів, також: військової служби - 2 роки 00 місяців 06 днів, служба в органах внутрішніх справ - 05 років 09 місяців 16 днів та роботу в органах прокуратури Полтавської області - 02 роки 04 місяці 10 днів, та задоволення позову в цій частині.

Щодо вимоги про визначення способу виконання рішення суду, а саме: щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2016 року, при зміні грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, Автозаводського районного суду м. Кременчука, здійснювати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і виплачувати судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Обов'язковою умовою надання правового захисту є наявність відповідно порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

У цій справі, виходячи із фактичних обставин справи та зумовленого ними нормативного регулювання спірних правовідносин, вбачається, що позивачем не надано доказів того, що при зміні грошового забезпечення працюючого судді на відповідній посаді відповідачем було відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного грошового утримання, тобто, було порушено право позивача на перерахунок щомісячного грошового утримання внаслідок протиправних дій відповідача.

Отже, вказана вимога спрямована на дії, що можуть бути вчинені в майбутньому, проте, відповідно до ст.6 КАС України судовому захисту підлягає порушене право.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що вимога в цій частині задоволенню не підлягає, тому постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення абзацу сьомого пункту 4 частини першої статті 163, абзацу п'ятого пункту 4 частини першої статті 207 названого Кодексу, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом, зокрема, зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що оскільки постанова суду вимагає вчинення певних дій, рішення суду ухвалене не на користь суб'єкта владних повноважень - відповідача у справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо встановлення відповідачу строку для подання звіту про виконання постанови.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 16.02.2017 року в частині зобов'язання відповідача щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2016р. при зміні грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді Крюківського районного суду м. Кременчука здійснювати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова судом першої інстанції в частині задоволення позову про визначення способу виконання постанови прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні цих вимог.

В іншій частині постанова Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.02.2017р. по справі №537/218/17 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ч.1ст. 198, ст. 202, ч.2 ст.205, ст.207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити частково.

Постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 16.02.2017р. по справі № 537/218/17 скасувати в частині визначення способу виконання судового рішення, а саме: щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2016 року, при зміні грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, Автозаводського районного суду м. Кременчука, здійснювати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і виплачувати судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В іншій частині постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 16.02.2017р. по справі №537/218/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Ральченко І.М. Бартош Н.С.
Повний текст постанови виготовлений 10.04.2017 р.