Справа № 455/902/16-а,2-а/455/120/16
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року Справа № 876/3023/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 29.12.2016 у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора ВПОДДЗ батальйону №3 УПП у м.Львові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, постанову про адміністративне правопорушення протиправною та скасування її із закриттям провадження,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - Управління), інспектора ВПОДДЗ батальйону №3 УПП у м.Львові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 (далі Інспектор) з вимогами про визнання дій Інспектора щодо складання постанови про адміністративне правопорушення незаконними; визнання постанови серії ЕАА № 024679 від 02.07.2016 про адміністративне правопорушення протиправною та її скасування із закриттям провадження по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуваною постановою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Вважає, що дана постанова прийнята без зясування фактичних обставин справи, оскільки порушень правил дорожнього руху не вчиняв.

Постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 29.12.2016 адміністративний позов задоволено частково. Визнано дії Інспектора щодо складання постанови серії ЕАА № 024679 від 02.07.2016 про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 255 грн протиправними. Визнано постанову серії ЕАА № 024679 від 02.07.2016 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 протиправною та скасовано. У решті адміністративного позову про закриття справи відмовлено за безпідставністю. Стягнуто із головного управління Національної поліції у Львівській області на користь держави судовий збір у розмірі 275,6 грн.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Управління подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення нову, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову та в обов'язку сплати судового збору в розмірі 275,6 грн. На думку апелянта, зазначену постанову суду вважає безпідставною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що вина позивача не доведена жодним належним доказом, так як позивач сам зазначав, що збоку проїхав по острівцю, але правил ніяких не порушив, проте фактично сам визнав свою вину і цей факт зафіксовано відеокамерою. Також вмінене правопорушення підтверджується показами інспектора Горячої Х.А.

Суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити з наступних міркувань.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Судом апеляційної інстанції з врахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено, що 02.07.2016 Інспектором винесено постанову серії ЕАА №024679 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255грн.

ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 02.07.2016 на 487 км + 800 м автодороги М-06 Київ - Чоп під час керування автомобілем НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія», а саме перетнув її, чим порушив вимоги розділу 34 Правил дорожнього руху України.

Горизонтальна розмітка за визначенням п.1.1 розділу 34 ПДР має таке значення: (вузька суцільна лінія) розділу - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Згідно п.1.16.1 - 1.16.3 розділу 34 ПДР горизонтальна розмітка позначає напрямні острівці в місцях поділу, розгалуження або злиття транспортних потоків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Тобто, вчинення порушення правил дорожнього руху належить до випадків скороченого провадження на які вказав Конституційний Суд України в рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/15, а тому Національна поліція діє в межах наданих повноважень, приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Досліджуючи в суді апеляційної інстанції відеозапис з відеореєстратора нагрудного персонального мобільного (боді камера) BC1470 з місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів приходить до переконання про не підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 122 КУпАП. Колегія суддів не може беззаперечно прийняти до уваги твердження апелянта в тому, що ОСОБА_1 після початку відеозапису на 2 хвилині 12 секунд визнав свою вину в порушенні ПДР, зазначавши, що збоку проїхав по острівцю, оскільки останній протягом всього часу категорично стверджував на той час і впродовж усього відеозапису, що правил ніяких не порушував. Тому таке посилання відповідача не може слугувати однозначним доказом вчинення позивачем порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, а саме проїзду через напрямний острівець.

Окрім цього наведений відеозапис з відеореєстратора нагрудного персонального мобільного проведений працівником поліції поза межами так званого місця вчинення правопорушення.

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_3 зазначав, що був пасажиром у автомобілі позивача та не бачив, щоб останній перетинав розмітку острівця безпеки.

Відповідно до ч.1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова, зокрема, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Оскаржувана постанова відповідача не містить детального опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи. Крім того, складена 02.07.2016 о 17:03 год., в той час, як відеозапис з відеореєстратора BC1470 проведено в проміжку часу між 15:45-15:56 год, що не може однозначно трактуватись як складена на місці вчинення правопорушення. До неї не додано жодних схем, таблиць, а також фотоматеріалів, тощо, що свідчило би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначені норми приписують обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечував, з чим не погоджувався відповідач, останній зобов'язаний подати докази на спростування таких заперечень.

З матеріалів справи не видно, що такий обов'язок суб'єктом владних повноважень виконано.

Враховуючи наведене, вина ОСОБА_1 у вчиненні порушення п.1.16.1 розділу 34 ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, не доведена та не підтверджується належними доказами, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Однак, що стосується вирішення судом першої інстанції питання розподілу судових витрат, то в цій частині суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Положеннями частин першої та третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що коли судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У відповідності до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року у справі №306/17/16-а та від 31 січня 2017 року в справі №298/1232/15-а, який є обов'язковим у застосуванні згідно вимог ст. 244-2 КА України, розгляд позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення провадиться з урахуванням положень статей 287, 288 КУпАП, які передбачають звільнення від сплати платежу за судовий перегляд цих рішень. Закон України "Про судовий збір" не містять положень щодо підстав, умов, розміру та порядку сплати судового збору за подання позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, а відтак і за подання апеляційної/касаційної скарги.

Таким чином, якщо не передбачено сплати судового збору за подання позовної заяви у справах про оскарження постанов в справі про адміністративне правопорушення, то він і не підлягає стягненню з відповідача у разі часткового чи повного задоволення позову.

Згідно з ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити частково.

Постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 29.12.2016р. у справі № 455/902/16-а в частині стягнення із Головного управління Національної поліції у Львівській області у користь держави судового збору у розмірі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок скасувати.

В решті частини постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді І.М. Обрізко

ОСОБА_4

Повний текст виготовлено 11.04.2017р.