Справа № 367/7577/16-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/7577/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Чернов Д.Є. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

10 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Глущенко Я.Б.

за участю секретаря судового засідання: Панчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві, у порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у м. Буча Київської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2016 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Буча Київської області;

зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Буча Київської області перерахувати середньомісячний заробіток для нарахування пенсії, як ліквідатору аварії на ЧАЕС 2 категорії;

зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Буча Київської області нарахувати пенсію з 01 січня 2004 року;

стягнути з управління Пенсійного фонду України у м. Буча Київської області матеріальну та моральну шкоду.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2017 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2017 року, мотивуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно зі ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно задовольнити частково, постанову суду першої інстанції - скасувати, адміністративний позов - залишити без розгляду.

Згідно з ч.1 ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є ліквідатором аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням Серії А №225947.

У жовтні 2003 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунку середньомісячного заробітку для нарахування пенсії. До заяви позивачем подано документи: посвідчення ліквідатора аварії, довідку №122 про зайнятість на роботах щодо ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, довідку №589 щодо участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, довідку про розмір заробітної плати на основному місці роботи, довідку про заробітну плату під час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

У позовній заяві та у апеляційній скарзі позивач зазначає, що територіальний орган Пенсійного фонду України відмовив позивачу у здійсненні перерахунку.

До апеляційної скарги позивачем додано копію листа Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 2004 року та лист управління Пенсійного фонду України в м. Буча Київської області від 15 червня 2010 року №13. У зазначених листах органи Пенсійного фонду України повідомили позивачу про порядок перерахунку пенсії та про відсутність правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Вважаючи, що його права, свободи та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції прийняв постанову якою відмовив у задоволенні позову посилаючись на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, передбаченого ст.. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом, строк звернення до адміністративного суду, встановлений ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, останній дізнався про порушення своїх прав у 2003 році.

Натомість, до суду за захистом своїх прав ОСОБА_4 звернувся лише 07 жовтня 2016 року - тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, позивачем не надано будь-яких доказів та не зазначено обставин, які свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо недотримання позивачем вимог ст.. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Тобто, встановивши, що адміністративний позов подано з пропуском строку, встановленого ст.. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, суд повинен постановити ухвалу про залишення адміністративного позову без розгляду.

Натомість, постановою Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2017 року ухвалена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а адміністративний позов ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у м. Буча Київської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії - підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 155, 160, 165, 198, 203 Кодексу адміністративного судочинства України , апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2017 року - задовольнити частково.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2017 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у м. Буча Київської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 10.04.2017

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

Я.Б. Глущенко

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Глущенко Я.Б.

Безименна Н.В.