Справа № 760/13129/16-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Солом'янського районного суду м.Києва від 14 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора УПП в м.Києві ДПП роти №10 батальйону №1 лейтенанта поліції Резнікова Руслана Васильовича, Управління патрульної поліції у м.Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Солом'янського районного суду м.Києва від 14 грудня 2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Інспектора УПП в м.Києві ДПП роти №10 батальйону №1 лейтенанта поліції Резнікова Р.В., Управління патрульної поліції у м.Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою визнати незаконною та скасувати постанову інспектора УПП в м.Києві ДПП роти №10 батальйону №1 лейтенанта поліції Резнікова Р.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серія ДР №060552. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ним не було порушено Правил дорожнього руху, а у відповідача були відсутні передбачені законодавством підстави для перевірки наявності у позивача договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 19 липня 2016 року інспектором УПП в м.Києві ДПП роти №10 батальйону №1 лейтенантом поліції Резніковим Р.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДР №060552, відповідно до якої ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки Nissan, модель Almera, номерний знак НОМЕР_1, в м.Києві по вул.Щербакова керував транспортним засобом без обов'язкового полісу цивільно-правової відповідальності на зазначений транспортний засіб, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, внаслідок чого до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що відповідачем в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.126 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно досліджені всі обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, та висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про дорожній рух», який визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров'я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.1 ст.126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 ст.126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пп.«ґ» п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Підпунктом 1 п.2.4 Правил дорожнього руху встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 2 ст.16 наведеного Закону встановлено, що водій зобов'язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що на водія покладено обов'язок мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та пред'являти його для перевірки на виконання розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух лише у випадках, передбачених законодавством.

Разом з тим, пунктом 21.1 ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Відповідно до п.21.2 наведеної статті контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється:

відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Згідно п.21.3 ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що контроль за наявністю полісів (договорів) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав, а саме при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Проте, наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов'язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат).

У своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що його зупинка була незаконною, оскільки підставою для зупинки було визначено несправність ліхтарів підсвічування заднього номерного знаку транспортного засобу, проте ОСОБА_2 продемонстрував співробітнику Національної поліції справність засобів освітлення номерного знаку автомобіля, а також зазначає, що ним було відмовлено в пред'явленні для перевірки договору страхування, зважаючи на незаконність даної вимоги, проте сам договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був у нього в наявності.

Таким чином, апелянт не заперечує ту обставину, що ним не було пред'явлено для перевірки поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що згідно з ч.1 ст.126 КУпАП є правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу поліцейськими визначені ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.2 ст.70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, а позивач має право заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

У своїх запереченнях проти адміністративного позову інспектор УПП в м.Києві ДПП роти №10 батальйону №1 лейтенант поліції Резніков Р.В. зазначає, що позивачем було порушено Правила дорожнього руху в частині керування транспортним засобом у темну пору доби з неосвітленим номерним знаком, що стало підставою для зупинки транспортного засобу позивача, та внаслідок відмови ОСОБА_2 надавати поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивачем було вчинено ще одне порушення Правил дорожнього руху.

Згідно пп.«в» п.2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що, зокрема, неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 6 ст.121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Проте, в оскаржуваній постанові відсутні відомості щодо порушення позивачем пп.«в» п.2.9 Правил дорожнього руху, що відповідно до заперечень проти адміністративного позову стало підставою для зупинки транспортного засобу ОСОБА_2, за яке ч.6 ст.121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів наявності підстав, передбачених ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», зокрема порушення позивачем пп.«в» п.2.9 Правил дорожнього руху, матеріали справи не містять, що, в свою чергу, ставить під сумнів законність зупинки транспортного засобу позивача, враховуючи, що відмова позивача в пред'явленні договору страхування відбулась вже після зупинки його автомобіля працівниками Національної поліції.

З урахуванням наведених вище норм законодавства вбачається, що здійснення контролю за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідним підрозділом Національної поліції може здійснюватись виключно при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Проте матеріали справи не містять жодних доказів щодо оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди або скоєння позивачем порушення правил дорожнього руху, яке могло бути підставою для складання відповідного протоколу.

Таким чином, відповідачами не доведено законності вимог щодо пред'явлення ОСОБА_2 для перевірки поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з огляду на відсутність обставин, передбачених законодавством для здійснення такого контролю.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимога пред'явити для перевірки поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів інспектора УПП в м.Києві ДПП роти №10 батальйону №1 лейтенанта поліції Резнікова Р.В. вчинена не на підставі, у межах повноважень та не у спосіб, що передбачений законами України, а отже, винесена за наслідком таких дій відносно ОСОБА_2 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДР №060552 від 19 липня 2016 року є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на зазначення у спірній постанові місця скоєння правопорушення та розгляду справи «м.Київ, вул.Щербакова», в той час, як відповідні події відбувались у м.Києві по вул.Данила Щербаківського, оскільки наведене є технічною помилкою (опискою) та не може свідчити про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Частиною 1 ст.195 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У своїй позовній заяві ОСОБА_2 заявляв також вимогу щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, проте в апеляційній скарзі такі вимоги заявлені не були, тому вимоги щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення судом апеляційної інстанції не розглядаються, крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому вирішення такої вимоги не відноситься до компетенції адміністративного суду при розгляді даної справи.

Відповідно до ч.4 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Враховуючи, що позивачем у суді першої інстанції на заявлялись вимоги щодо визнання незаконною оскаржуваної постанови, вказані вимоги судом апеляційної інстанції не розглядаються.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова Солом'янського районного суду м.Києва від 14 грудня 2016 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Солом'янського районного суду м.Києва від 14 грудня 2016 року скасувати та прийняти нову, якою позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДР №060552 від 19 липня 2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 18 квітня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Мельничук В.П.