Справа № 807/752/16
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

12 квітня 2017 рокум. Ужгород№ 807/752/16
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

та сторін:

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби про визнання неправомірними дій державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби про визнання неправомірними дій державного виконавця.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року було відкрито провадження у даній адміністративній справі.

10 квітня 2017 року до суду надійшло клопотання про забезпечення позову шляхом заборони здійснювати будь-які дії пов'язані провадженням справи ВП № 13967916 та постановити ухвалу про зупинення, на період розгляду справи № 807/752/16, провадження державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області справи ВП № 13967916 ( Постанову про виконавче провадження винесено 29.07.2009 р. на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4, 12.05.2009, посилаючись на договір позики, зареєстрований за № 3070 від 08.08.2008 року , який є в реєстрі під №444, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 677 090,85 гр.)..

Клопотання мотивовано тим, що 28 березня 20І7 року позивачу була надіслана вимога державного виконавця, в якій він вимагає - подати правовстановлюючі документи та технічну документацію на житловий будинок, який знаходиться на зареєстрованій за позивачем земельній ділянці. Крім того позивач вказує на те, що у вищевказаній вимозі його було повідомлено про те, що у разі не надання вищезазначеної документації на вказаний житловий будинок державним виконавцем будуть вживатися дії спрямовані на реалізацію земельної ділянки без розташованого на ній житлового будинку. На думку позивача виконання даної вимоги до закінчення розгляду справи призведе до порушення його прав та законних інтересів та може утруднити й унеможливити виконання ймовірного судового рішення. Крім того вказує на те, що не забезпечення позову на період розгляду справи способом, про який просить позивач, заздалегідь вирішить спір на користь відповідача. Відмовивши у задоволенні цього клопотання суд фактично постановить рішення на користь відповідача без розгляду справи по суті, що суперечитиме ст.2 КАС України. Крім того вказує на те, що, невжиття заходів забезпечення позову, створює очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Позивач в судовому засіданні клопотання підтримав та просив суд його задовольнити та забезпечити позов шляхом вказаним в клопотанні.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, та просив суд відмовити в задоволені такого.

Заслухавши представників сторін, розглянувши клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, дослідивши необхідні для розгляду клопотання матеріали адміністративної справи, суд вважає, що таке не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 2 частини 1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Отже, виходячи із змісту даних норм, суд вважає, що такий інститут адміністративного судочинства як забезпечення адміністративного позову, спрямований на виконання завдання адміністративного судочинства, що передбачене статтею 2 КАС України.

У відповідності до ч. 1 ст. 118 КАС України клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, та відповідно до положень ч. 3 ст. 118 КАС України клопотання про забезпечення позову розглядається без проведення судового засідання.

У відповідності ч.1ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються або заборони вчиняти певні дії.

При цьому подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення субєкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення субєкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Згідно з вимогами частини першої зазначеної статті підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При цьому, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи наявна хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Позивачем не надано суду будь, яких доказів щодо вчинення державним виконавцем станом на день розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову будь-яких активних дій спрямованих на реалізацію належної позивачеві земельної ділянки, чи іншого нерухомого чи рухомого майна. Вимога державного виконавця про надання правовстановлюючих документів на житловий будинок, у межах здійснення виконавчих дій, не містить інформації, щодо вчинення ним дійсно активних дій спрямованих на реалізацію належного позивачеві нерухомого майна, як то призначення прилюдних торгів, тощо, які б могли розцінюватися судом такими, що можуть привести до порушень прав позивача ще до ухвалення рішення по суті справи, та для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того вжиття заходів забезпечення даного адміністративного позову шляхом заборони здійснювати будь-які дії пов'язані провадженням справи ВП № 13967916 та винесення ухвали про зупинення, на період розгляду справи № 807/752/16, провадження державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області справи ВП № 13967916, фактично позбавить відповідача можливості здійснювати свої функції, які надані такому згідно Закону України Про виконавче провадження при виконанні ним своїх обовязків.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що дане клопотання про забезпечення адміністративного позову на момент його розгляду судом є необґрунтованим, так як таке ґрунтується виключно на припущеннях позивача, не підтверджене жодними належними та допустимими доказами які б підтверджували наявність підстав передбачених ст. 117 КАС України для необхідності забезпечення судом даного позову у спосіб який просить позивач, а тому в задоволенні даного клопотання слід відмовити.

Також позивач не надав суду належних доказів існування обставини, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову заподіє шкоди його правам та/або захист цих прав стане неможливим без вжиття таких заходів та/або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому, ні позовною заявою, ні клопотанням про забезпечення позову не надано доказів як небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, так і необхідності понесення значних зусиль та витрат для їх усунення та суд констатує, що саме по собі подання клопотання про забезпечення позову не передбачає обов'язковості щодо його задоволення за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Виходячи з наведеного, в задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 117, 118, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволені клопотання ОСОБА_2 про забезпечення адміністративного позову відмовити.

2.Копію ухвали направити сторонам у справі.

3.Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку і строку, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення, а в разі постановлення ухвали в письмовому провадженні протягом п'яти днів з дня отримання її копії (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Апеляційне оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи по суті.

Суддя ОСОБА_6