Справа № 570/571/17
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сидоренко С.М.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

"12" квітня 2017 р. Справа № 570/571/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Капустинського М.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від "20" лютого 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції, Інспектора ОДДЗ батальйону №1 Управління патрульної поліції у м.Львові лейтенант поліції Бенька Андрія Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ,-

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2017 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м.Львові, Інспектора ОДДЗ батальйону №1 Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бенька Андрія Михайловича, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від "20" лютого 2017 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк до "22" березня 2017 року з моменту одержання копії рішення для усунення недоліків позовної заяви.

Вважаючи, що ухвала Рівненського районного суду Рівненської області від "20" лютого 2017 року про залишення адміністративного позову без руху постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач - ОСОБА_3 звернувся до Житомирського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не дотримано вимог ч.3 ст.106 КАС України, а саме: до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з огляду на таке.

Кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом (стаття 67 Конституції України).

Відповідно до статті 87 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Зокрема, Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (преамбула Закону).

Частина 2 статті 3 цього ж Закону містить перелік об'єктів, за які не справляється судовий збір, а його стаття 5 - перелік суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

У контексті наведених вище законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28.11.2013 р. № 12-рп/2013 зазначив, що "гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 р. №R (81) 7: "У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (пп.12 п.D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України".

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частиною другою цієї норми встановлено розміри ставок судового збору залежно від документа і дії, за яку він справляється, та платника судового збору. Зокрема, за підпунктом 2 пункту 3 частини другої цієї статті за подання апеляційної скарги на рішення суду встановлена ставка у відсотковому відношенні до ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до цієї ж статті за подання, зокрема, до адміністративного суду позовних заяв розміри ставок судового збору диференційовано за характером спору (майновий/немайновий), а також правовим статусом платника судового збору (фізична особа/фізична особа-підприємець /юридична особа/суб'єкт владних повноважень).

Норми статті 171-2 КАС України встановлюють особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Питання справляння судового збору, крім Закону України "Про судовий збір", регулюється іншим законодавством. Зокрема, відповідно до ч.4 ст.288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

У ч.4 ст.288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Визначальним у цій нормі є припис (веління) про те, що у разі незгоди і оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа, яка її оскаржила, не обтяжується обов'язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах.

Отже, відповідно до положень ст.287 КпАП у поєднанні із ч.4 ст.288 цього Кодексу у разі прийняття уповноваженим органом державної влади чи його посадовою особою постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення (проступку), передбаченого КпАП, суб'єкти, яким цим Кодексом надано право оскарження, можуть її оскаржити і звільняються від сплати платежу, який має справлятися за подання позовної заяви, скарги у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) чи до суду.

У ч.4 ст.288 КУпАП видом платежу, від якого звільняються особи, що оскаржують постанову про накладення адміністративного стягнення, встановлено державне мито. На час виникнення спірних правовідносин, що є предметом цього перегляду, за звернення до суду у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління сплачують інший вид платежу - судовий збір, правові засади справляння якого, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, як зазначено вище, встановлені Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до положень ст.ст.3, 4, 5 Закону України "Про судовий збір" серед осіб, які мають сплачувати судовий збір або мають пільги щодо його сплати, та об'єктів справляння судового збору немає таких, які би мали його сплачувати за подання заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, та які би постанову про адміністративне правопорушення відносили до об'єктів справляння судового збору. У взаємозв'язку із ст.288 КУпАП цей Закон не встановлює підстав, умов, вимог, пільг щодо сплати судового збору чи державного мита органом (посадовою особою), який наклав адміністративне стягнення і який з огляду на своє процесуальне становище відповідача не підпадає і не може підпадати під категорію суб'єктів, що можуть оскаржити своє ж рішення про накладення адміністративного стягнення.

З 11.11.2011 р. набрав чинності Закон України "Про судовий збір", який із цієї дати не припинив дію законодавчих актів, які передбачали пільгу щодо сплати судового збору за подання заяви про розгляд в порядку адміністративного судочинства окремих видів рішень органів державної влади, як-от правила частини четвертої статті 288 КпАП, або обмежив можливість прийняття таких актів у майбутньому, наприклад частини другої статті 2391 КАС в редакції Закону України від 12.02.2015 р. №192-VIІI "Про забезпечення права на справедливий суд", згідно з якою за подання і розгляд заяви з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів, судовий збір не сплачується, тоді як у Законі України "Про судовий збір" такої підстави для звільнення від сплати судового збору немає.

Колегія суддів вважає, що у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КпАП, статей 2, 3, 4 Закону України "Про судовий збір" позивач звільняється від сплати судового збору, так як КУпАП дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції була надана неналежна оцінка нормам матеріального та процесуального права, що в свою чергу призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 204-206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від "20" лютого 2017 р. скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: М.М. Капустинський

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції вул.Перфецького,19,Львів,79053

4-Інспектор ОДДЗ батальйону №1 Управління патрульної поліції у м.Львові лейтенант поліції Бенько Андрій Михайлович вул. Перфецького,19,м.Львів,79000

5- представник позивача ОСОБА_6, АДРЕСА_2