Справа № 806/52/17
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 квітня 2017 року м.Житомир Справа № 806/52/17

Категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Нагірняк М.Ф.,

за участю: секретар судового засідання Бондаренко Д.А.,

представник позивача - ОСОБА_1,

представник відповідача - ОСОБА_2,

представник третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши позовну заяву Керівника Коростишівської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держземагентства в Житомирській області, Третя особа: ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування наказів, -

в с т а н о в и в :

Керівник Коростишівської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся з позовом до Головного управління Держземагентства в Житомирській області про визнання протиправними та скасування наказів від 18.02.2015р. (№6-697/14-15-СГ і №6-698/14-15-СГ), від 20.02.2015р. (№6-706/14-15-СГ), від 27.02.2015р. (№6-792/14-15-СГ і №6-812/14-15-СГ), від 07.05.2015р. ( №6-1851/14-15-СГ, №6-1853/14-15-СГ, №6-1852/14-15-СГ).

Відповідно до позовної заяви від 13.01.2017року Позивач уточнив Відповідача по даній справі, а саме Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області, та зазначив підстави протиправності оскаржуваних наказів, а саме:

- недотримання вимог ст.7 Закону України "Про фермерське господарство" щодо надання земельних ділянок єдиним масивом;

- не долучення до заяв ОСОБА_4 документів на підтвердження досвіду її роботи в сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі;

- не долучення до заяв ОСОБА_4 обґрунтування щодо наявності сільськогосподарської техніки та інших засобів обробітку землі, тощо;

- відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ОСОБА_4 фермерське господарство не створювалося.

В позовній заяві одночасно міститься клопотання про визнання поважними причини пропуску прокуратурою шестимісячного строку на звернення з даним позовом, так як про протиправність оскаржуваних наказів прокуратурі стало відомо лише з інформації Відповідача, яка надійшла 01.11.2016року.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав та 03.04.2017року подав аналогічне клопотання, в якому зазначається, що при вирішенні питання про поважність причин пропуску строків для звернення до суду слід враховувати судову практику Європейського Суду з прав людини, а саме у справі "Ілхан проти Туреччини" (№22277/93 від 27.06.2000р. 59).

В ході судового розгляду справи представник Третьої особи проти позову заперечив і заявив клопотання про залишення вказаного позову без розгляду по причині пропуску Позивачем шестимісячного строку на звернення з даним позовом, так як органам прокуратури про оскаржувані накази було відомо з листа Управління СБУ в Житомирській області ще в 2015році.

Представник Відповідача проти позову заперечив та підтримав клопотання представника Третьої особи.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду з огляду на таке.

Статтею 155 КАС України встановлено підстави, за яких позовна заява залишається без розгляду. Зокрема, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо її подано з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску цього строку поважними.

Частиною другою статті 99 КАС України для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

За приписами частини другої статті 60 КАС України Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Тобто, Прокуратура, здійснюючи свої повноваження в адміністративному судочинстві, набуває прав Позивача та має дотримуватись вимог процесуального закону, в тому числі щодо процесуальних строків.

В судовому засіданні встановлено та визнається представником прокуратури, що листом Управління Служби безпеки України в Житомирській області від 24.11.2015року, що надійшов 25.11.2015року, прокуратура Житомирської області була повідомлена про можливі порушення вимог чинного законодавства в земельній сфері.

Як, вказано в дослідженому судом даному листі, Головним управлінням Держгеокадастру в Житомирській області протягом лютого - травня 2015року були видані, в тому числі, оскаржувані накази про надання ОСОБА_4 дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою, в тому числі на території Брусилівського району для ведення фермерського господарства.

В даному листі прямо зазначається, що:

- вищезазначеними наказами надані дозволи для оформлення в оренду земельних ділянок, що розташовані в різних місцях, тобто не єдиним масивом;

- до заяв ОСОБА_4 не долучені документи на підтвердження досвіду роботи в сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі;

- до заяв ОСОБА_4 не долучені обгрунтування щодо наявності сільськогосподарської техніки та інших засобів обробітку землі, тощо.

До вказаного листа Управління Служби безпеки України в Житомирській області були долучені матеріали на 107 аркушах (а.с.34-36 т.2).

Доводи щодо протиправності наказів, які наведені в листі Управління Служби безпеки України в Житомирській області, є абсолютно тотожними доводам, якими Керівник Коростишівської місцевої прокуратури обґрунтовує позовні вимоги в даному позові.

Крім того, до позовної заяви долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців стосовно ОСОБА_5, Третьої особи по справі. У даному витягу прямо зазначено, що такий витяг Реєстраційною службою Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області був виготовлений на запит прокуратури Коростишівського району за №568/7/1-63 ще від 22.09.2015року (а.с.35-37т.1).

В судовому засіданні представник прокуратури не зміг надати суду жодних обґрунтувань щодо підстав для такого запиту. На вимогу суду копія такого запиту також не надана, хоча в обґрунтування вимог щодо протиправності оскаржуваних наказів в позові прямо посилається на дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про відсутність реєстрації ОСОБА_4В фермерського господарства (а.с.69 т.1).

Зазначені обставини безспірно свідчать, що Позивачу було відомо про наявність оскаржуваних наказів Відповідача та обґрунтування їх протиправності, що зазначені в позові, ще з листа Управління Служби безпеки України в Житомирській області від 24.11.2015року та доданих до нього матеріалів.

Із вказаним позовом Керівник Коростишівської місцевої прокуратури звернувся лише 28.12.2016року, тобто в термін, що значно перевищує встановлений частиною другою статті 99 КАС України шестимісячний строк для такого звернення.

За приписами статті 100 КАС адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що з моменту винесення оскаржуваних розпоряджень до моменту звернення прокурором до суду минуло більше шести місяців, проте Позивачем не наведено жодних підстав вважати поважними причини такого зволікання.

Суд вважає безпідставними доводи Позивача про те, що про протиправність оскаржуваних наказів прокуратурі стало відомо лише з інформації Відповідача, яка надійшла 01.11.2016року. Вказані доводи спростовуються листом Управління Служби безпеки України в Житомирській області від 24.11.2015року з доданими до нього матеріалами.

Суд вважає безпідставними також доводи Позивача щодо врахування при вирішенні питання про поважність причин пропуску строків для звернення до суду судову практику Європейського Суду з прав людини, а саме у справі "Ілхан проти Туреччини" (№22277/93 від 27.06.2000р. §59).

Безспірно, в даному рішенні Європейського Суду з прав людини суд обґрунтовував в контексті пункту 1 статті 35 Конвенції правила прийнятності звернення особи до Європейського Суду. Разом з тим, таке обґрунтування в §59 цього Рішення зроблено виключно відносно того чи вичерпано заявником всі національні засоби юридичного захисту згідно із загальновизнаними принципами міжнародного права.

Жодного трактування щодо строків звернення до Суду дане рішення Європейського Суду з прав людини не містить.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до §50 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ніколаєнко проти України" (N 39994/06 від 15.11.2012р.) несвоєчасне звернення до Суду повинно мати "розумне пояснення такій затримці".

За змістом пункту 52 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Устименко проти України" (№ 32053/13 від 29.10.2015р) випливає, що національний суд не може просто обмежитися вказівкою на наявність "поважних причин" пропущеного строку без зазначення чітких причин такого рішення.

На підставі викладеного суд робить висновок, що з моменту винесення оскаржуваних наказів до моменту звернення прокурором до суду минуло більше шести місяців, проте Позивачем не наведено жодних обґрунтованих підстав вважати поважними причини такого зволікання.

Встановлені законом обмежені терміни позовної давності не можна вважати порушенням права на доступ до суду, про що прямо вказує Європейський суд з прав людини у своєму Рішенні від 22 жовтня 1996 року у справі "Стаббінґс та інші проти Сполученого Королівства".

Відповідно до ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 99, 100, 155, 160, 165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву Керівника Коростишівської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держземагентства в Житомирській області про визнання протиправними та скасування наказів залишити без розгляду по причині пропуску встановленого законом строку звернення до суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повний текст ухвали викладено 13.04.2017р.