Справа № 383/193/17
Суддя: Адаменко І. М.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 383/193/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2017 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої судді Адаменко І.М.,

при секретарі Машковій О.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області, в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, про визнання незаконними та скасування рішеннь та зобов»язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, про визнання незаконними та скасування рішеннь та зобов»язання вчинити дії, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 13.08.2016 року він подав до ОСОБА_2 сільської ради Бобринецького району письмову заяву про надання згоди щодо розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність під забудову площею 0,25 га, для садівництва 0,12 га для ведення особистого селянського господарства до 2х га. Вказана заява зареєстрована в Бобринцькій сільській раді за вхідним № 02-22/21 від 13.08.2016 року, та оскільки у вказаній заяві йому було відмовлено, він оскаржив дії та відповідне рішення відповідача, а 19.12.2016 року його позов задоволено та визнано незаконними дії ОСОБА_2 сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, скасовано рішення десятої сесії сьомого скликання ОСОБА_2 сільської ради від 05.09.2016 року № 77 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва»", яким йому відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки, яка знаходиться в с. Варламівка Бобринецького району Кіровоградської області, у власність та зобов"язано відповідача розглянути його заяву від 13.08.2016 року про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки, яка знаходиться в с. Варламівка Бобринецького району Кіровоградської області, у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у розмірі 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства розміром 0,12 га за рахунок земель житлової і громадської забудови та земель сільськогосподарського призначення. Вказує, що на виконання вказаного рішення суду відповідач рішенням п"ятнадцятої сесії сьомого скликання ОСОБА_2 сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 23.01.2017 року № 107 "Про скасування рішення ОСОБА_2 сільської ради" скасував своє незаконне рішення від 05.09.2016 року №77 та вирішив питання щодо надання ОСОБА_1 земельної ділянки у власність для забудови та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва при наявності вільних земель на території ОСОБА_2 сільської ради. А 02.03.2017 року відповідач прийняв рішення № 122 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства", яким надав ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №265 у власність орієнтовною площею 0,61 га ріллі для ведення особистого селянського господарства за адресою с. Горіхівка Бобринецького району Кірорвоградської області, при цьому відповідач не обгрунтував, чому він відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на зазначену у заяві від 13.08.2016 р. земельну ділянку. Вважає вищевказані рішення суб»єкта владних повноважень незаконним та не обґрунтованим такими, що порушують його права, тому змушений звернутися з вкакзаним вище позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні доповнив та уточнив позовні вимоги, які підтримав в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, визнавши незаконним та скасувавши рішення п"ятнадцятої сесії сьомого скликання ОСОБА_2 сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 23.01.2017 року № 107 "Про скасування рішення ОСОБА_2 сільської ради" та рішення № 122 від 02.03.2017 р. "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства", а також зобов"язати відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, для садівництва та під забудову, а саме: під забудову площею 2,25 га, для садівництва 0,12 га та для ведення особистого селянського господарства до 2-х га. за адресою: с. Варламівка Бобринецького району Кіровоградської області відповідно до його заяви від 13.08.2016 року та доданих до неї графічних матеріалів із зображенням бажаного розташування земельної ділянки, посилаючись при цьому на обставини викладені в позові та доповненнях. При цьому додаючи у своїх порясненнях, що він є інвалідом 1 групи, має фізичні вади здоров"я, через які йому утруднено пересуватися та просив виділити йому землю в межах с. Варламівка поруч з будинком де він проживає, а відповідач проігнорувавши цю обставину та його пільговий статус вирішив оскаржуваними рішеннями надати йому земельну ділянку в іншому населеному пункті в с. Горіхівка, що унеможливить взагалі його користування цією землею.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області ОСОБА_3, в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову, надавши пояснення, що визнає право позивача на вказану у заяві земельну ділянку та вважає, що його право повинно бути поновлено судом, та як більшість депутатів ОСОБА_2 сільської ради Кіровоградської області не розділяють її думки.

Суд, заслухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

3 огляду на положення статей 3, 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних ociб із субєктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цього субєкта, відповідно прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних oci6, прав та інтересів юридичних oci6 у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органiв місцевого самоврядування, їхніх посадових i службових oci6, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням ycix обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу piвності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та iнтересів особи i цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1, 13.08.2016 року звернувся до ОСОБА_2 сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області з письмовою заявою про надання згоди щодо розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність під забудову площею 0,25 га, для садівництва 0,12 га, для ведення особистого селянського господарства до 2х га. Вказана заява зареєстрована в ОСОБА_2 сільській раді за вхідним №02-22/21 від 13.08.2016 року. До вказаної заяви ОСОБА_1 надав відповідачу копію власного паспорта, копію ідентифікаційного коду, копію посвідчення інваліда 1 групи та графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки за адресою с. Варламівка, Бобринецького району Кіровоградської області, вказані обставини визнані в судовому засіданні представником відповідача (а.с.9-14).

Рішенням десятої сесії сьомого скликання ОСОБА_2 сільської ради від 05.09.2016 року № 77 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва» ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки, яка знаходиться в с. Варламівка Бобринецького району Кіровоградської області, у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у розмірі 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства розміром 0,12 га за рахунок земель житлової і громадської забудови та земель сільськогосподарського призначення (а.с. 15).

Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19.12.2016 року позов ОСОБА_1 задоволено та визнано незаконними дії ОСОБА_2 сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, скасовано рішення десятої сесії сьомого скликання ОСОБА_2 сільської ради від 05.09.2016 року № 77 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва»", яким йому відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки, яка знаходиться в с. Варламівка Бобринецького району Кіровоградської області, у власність та зобов"язано відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.08.2016 року про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки, яка знаходиться в с. Варламівка Бобринецького району Кіровоградської області, у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у розмірі 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства розміром 0,12 га за рахунок земель житлової і громадської забудови та земель сільськогосподарського призначення.

Рішенням п"ятнадцятої сесії сьомого скликання ОСОБА_2 сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 23.01.2017 року № 107 "Про скасування рішення ОСОБА_2 сільської ради" остання скасувала своє незаконне рішення від 05.09.2016 року №77 та пунктом 2 вирішила питання щодо надання ОСОБА_1 земельної ділянки у власність для забудови та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва, але при наявності вільних земель на території ОСОБА_2 сільської ради.

02.03.2017 року відповідач прийняв рішення № 122 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства", яким надав ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, але не на земельну ділянку, яку ОСОБА_4 зазначив у свойї заяві та доданих до неї графічних матеріалах, а на земельну ділянку №265 орієнтовною площею 0,61 га ріллі для ведення особистого селянського господарства за адресою с. Горіхівка Бобринецького району Кірорвоградської області, при цьому відповідач не обгрунтував, чому він відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на зазначену у заяві від 13.08.2016 р. земельну ділянку, в тому числі: - під забудову площею 0,25 га, для садівництва 0,12 г та для ведення особистого селянського господарства до 2х га.

Вказані вище оскаржувані позивачем рішення не відповідають вимогам Закону та грубо порушують права особи на землю виходячи з наступного.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних ociб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель вирішуються Земельним кодексом України.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, в тому числі, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних ociб відповідно до цього Кодексу.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом, або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 ЗК).

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано нормами ст. 118 ЗК України.

Норми безпосередньої передачі земельних ділянок громадян визначено статтею 121 ЗК України.

Частиною першою статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок iз земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2.0 гектара; для ведення садівництва - не більше 0.12 гектара; для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель i споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0.25 гектара.

Відповідно до положень частини 6 та 7 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки iз земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель i споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших ociб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів i не входить до складу певного району, заява подається, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документа, не передбачені цією статтею.

Згідно зі частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

При цьому, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідач, орган місцевого самоврядування, реалізує владні управлінські функції відносно позивача.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах судової палати у адміністративних справах Верховного Суду України від 19 січня 2016 року №21-3690а15, від 07 червня 2016 року №21-1341а16, від 13 липня 2016 року № 21-1265а16.

Отже, законодавцем встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У такому випадку відмова може бути визнана обгрунтованою лише тоді, коли компетентним суб'єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об'єкта вимогам, зазначеним у ЗК України, які повинні бути затвердженні у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою i техніко - економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, але таких обставин відповідачем при розгляді заяви позивача ОСОБА_1 від 13.08.2016 року встановлено не було, а тому у відповідача не було правових підстав для надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою на іншу, а ніж указана в заяві та додатках до неї, земельну ділянку без обгрунтування відповідно до Закону відмови в задоволенні його заяви з іншим проханням.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем до заяви поданий вичерпний та повний перелік документів, встановлений ст.118 Земельного кодексу України. При цьому, суд зазначає, що у своїй відмові відповідачем жодних зауважень щодо поданих позивачем документів не зазначено.

З пояснень представника відповідача ОСОБА_3 встановлено, що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач за його заявою, відноситься до земель сільськогосподарського призначення, є вільною від забудов, нікому іншому не передавалася ні у власність ні у користування та знаходиться в межах с. Варламівка Бобринецького району Кіровоградської області та є комунальною власністю ОСОБА_2 сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області.

Тому, з урахуванням встановлених вище обставин, суд дійшов висновку, що в такий спосіб відповідач оскаржуваним рішенням від 02.03.2017 року № 122 фактично відмовив позивачу у реалізаціїї його права на приватизацію бажаної земельної ділянки незаконно.

Також судом встановлено, що позивач є інвалідом 1 групи, має фізичні вади здоров"я через які йому утруднено пересуватися, та просив виділити йому землю в межах с. Варламівка поруч з будинком де він проживає, а відповідач проігнорувавши цю обставину та пільговий статус позивача вирішив надати йому земельну ділянку в іншому населеному пункті в с. Горіхівка.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що рішення відповідача від 02.03.2017 року № 122 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства", не відповідає вимогам закону та порушує право на приватизацію землі позивача визнечене ст.ст.118,121 ЗК України, а тому має бути визнене незаконним та скасоване.

Щодо скасування рішення п"ятнадцятої сесії сьомого скликання ОСОБА_2 сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 23.01.2017 року № 107 "Про скасування рішення ОСОБА_2 сільської ради", де остання скасувала своє незаконне рішення від 05.09.2016 року №77 та пунктом 2 вирішила питання щодо надання ОСОБА_1 земельної ділянки у власність для забудови та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва, але при наявності вільних земель на території ОСОБА_2 сільської ради, то суд вважає його незаконним лише в частині пункту 2, оскільки цим пунктом фактично відповідач не вирішив питання за заявою відповідача про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою на конкретну визначену ним земельну ділянку та не обгрунтував в порушення зазначених вище норм закону відмову в наданні вказаної згоди, тому в цій частині рішення незаконне, але в пункті 1 рішення відповідач правомірно скасував своє попереднє незаконне рішення від 05.09.2016 року № 77 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва»", при цьому виконавши Постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19.12.2016р., тому позов про визнання незаконним та скасування рішення п"ятнадцятої сесії сьомого скликання ОСОБА_2 сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 23.01.2017 року № 107 підлягає частковому задоволенню, лише щодо скасування пункуту 2 вказаного рішення.

Вирішуючи питання про скасування оскаржуваних позивачем рішень, суд вважає за можливе, задля забезпечення повного захисту порушеного права позивача задовольнити й позовні вимоги про зобов"язання відповідача надати дозвіл Позивачу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, для садівництва та під забудову, а саме: під забудову площею 2,25 га, для садівництва 0,12 га та для ведення особистого селянського господарства до 2-х га. за адресою: с. Варламівка Бобринецького району Кіровоградської області відповідно до його заяви від 13.08.2016 року та доданих до неї графічних матеріалів із зображенням бажаного розташування земельної ділянки.

При цьому, суд вважає, що виходячи з аналізу вказаних вище правових норм та встановлених в судовому засіданні обставин справи вирішення питання щодо надання вказаного дозволу не є виключною компетенцією та дискреційними повноваженнями відповідача, тому суд його зобов'язує надати такий дозвіл, й зазначає наступне.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням тієї обставини, що позивач неодноразово звертався до ОСОБА_2 сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області з одного і того ж питання щодо видання дозволу на розроблення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, під забудову та для садівництва, при цьому він надав повний та вичерпний перелік документів необхідних для позитивного розгляду його питання та отримував формальні відмови в виданні такого дозволу, а також відповідач необгрунтовував таку відмову відповідно до вимог Закону, суд, враховуючи встановлені вище обставини вважає, що позивач обрав правильний спосіб захисту порушеного права щодо зобов'язання відповідача надати зазначений дозвіл.

За таких обставин, відмова відповідача видати дозвіл на розроблення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки у власність позивача згідно його заяви є незаконною, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб»єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.9, 11,18, 69-71, 86, 94, 99, ч. 2 ст. 112, ст.ст. 158-163, 254 КАС України, ст.ст. 12, 116, 118, 121,122 Земельного Кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення п"ятнадцятої сесії сьомого скликання ОСОБА_2 сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 23.01.2017 року № 107 "Про скасування рішення ОСОБА_2 сільської ради в частині пункту 2 вказаного рішення щодо надання ОСОБА_1 земельної ділянки у власність для забудови та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва при наявності вільних земель на території ОСОБА_2 сільської ради.

Визнати незаконним та скасувати рішення п"ятнадцятої сесії сьомого скликання ОСОБА_2 сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 02.03.2017 року № 122 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства".

Зобов»язати ОСОБА_2 сільську раду Бобринецького району Кіровоградської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, для садівництва та під забудову, а саме: під забудову площею 2,25 га, для садівництва 0,12 га та для ведення особистого селянського господарства до 2-х га. за адресою: с. Варламівка Бобринецького району Кіровоградської області відповідно до його заяви від 13.08.2016 року та доданих до неї графічних матеріалів із зображенням бажаного розташування земельної ділянки.

В задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бобринецький районний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Суддя І.М. Адаменко