Справа № 140/263/17
Суддя: Робак С. О.
Дата ухвалення: 2017-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 140/263/17
Провадження №2-а/148/39/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 квітня 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області

В складі: головуючого судді Робак С.О.

при секретарі Новаленко І.І.

за участі представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині справу за позовом ОСОБА_2 до Тульчинського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити відповідні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідача - Управління Пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області, який під час розгляду справи в звязку з реорганізацією на підставі постанови КМ України від 21.12.2016 № 988 був замінений на Тульчинське обєднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити відповідні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.06.1996 Указом Президента України він був призначений на посаду судді Немирівського районного суду Вінницької області. Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 (№1600-VІІІ) його звільнено з посади судді Немирівського районного суду Вінницької області у звязку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до повідомлення управління ПФУ у Немирівському районі №2330/11-12/11 від 20.12.2016, йому, як судді у відставці, призначено довічне щомісячне грошове утримання в розмірі 80 % від отриманої ним заробітної плати.

Не погоджуючись з даним рішення, він 12.01.2017 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок довічного грошового утримання з 80% на 90%, так як відповідно до наданого ним розрахунку його стаж, який дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, становить 26 років 07 місяців.

19.01.2017 відповідач відмовив йому в перерахунку довічного грошового утримання з 80% на 90%, зазначивши, що грошове утримання призначено у розмірі 80 % відповідно до чинного законодавства, а саме ст.135 Закону №2453-VI, виходячи зі стажу 20 років 2 місяців 5 днів.

Посилаючись на чинне законодавство та законодавство, що діяло на момент призначення його на посаду судді, Конституцію України, рішення Коснтитуційного Суду України, позивач вважає дії відповідача, щодо відмови в перерахунку та виплати йому щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % від заробітної плати судді протиправними і такими, що порушують його конституційне право на отримання відповідного грошового утримання.

В звязку з даними обставинами він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати дії управління Пенсійного фонду України у Немирівському районі в частині відмови в перерахунку йому довічного щомісячного грошового утримання з 80% на 90% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, неправомірними та зобовязати відповідача, починаючи з 05.10.2016, провести перерахунок, доплатити за минулий період недоплачені кошти та виплачувати йому в подальшому довічне щомісячне грошове утримання в розмірі 90 % від заробітної плати, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру, а також стягнути на його користь судові витрати.

В судове засідання позивач не зявився. Направив суду заяву в якій просить справу за його позовом розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні.

Відповідач - представник Тульчинського обєднаного управління Пенсійного Фонду України в Вінницькій області позовні вимоги не визнала, просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що довічне грошове утримання позивачу призначено у розмірі 80%, відповідно до чинного законодавства, а провести перерахунок у розмірі 90% від заробітної плати судді немає правових підстав.

Суд, вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 27.06.1996 Указом Президента України ОСОБА_2 був призначений на посаду судді Немирівського районного суду Вінницької області (а.с.11).

Постановою Верховної Ради України №1600-111 від 22.09.2016 року позивача звільнено з посади судді Немирівського районного судуВінницької області у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с.15).

Наказом голови Немирівського районного суду №83-ос від 30.09.2016 ОСОБА_2 відраховано зі штату суддів Немирівського районного суду Вінницької області 30.09.2016у зв'язку із поданням заяви про відставку (а.с.17)

05.10.2016 Немирівським районним судом Вінницької області винесено подання про встановлення позивачу щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, який згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 26 років 7 місяців (а.с.18,19).

Відповідач з 05.10.2016 призначив позивачу щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% від отримуваної заробітної плати відповідно до ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VІ та рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016, однак при призначенні взяв у розрахунок загальний стаж роботи на посаді судді 20 років 2 місяці 5 днів.

Не погоджуючись з даним рішення, позивач 12.01.2017 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок довічного грошового утримання з 80% на 90%, так як відповідно до наданого ним розрахунку його стаж, який дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, становить 26 років 07 місяців (а.с.4-6).

Листом від 19.01.2017 №П-1 управління Пенсійного фонду України в Немирівському районі Вінницької області повідомило позивачу про відсутність підстав для проведення такого перерахунку, тим самим відмовивши позивачу в перерахунку довічного грошового утримання з 80% на 90% (а.с.7-8).

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом в суд.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи, керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У ч. 1 ст. 126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у ч.1 ст.126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

На момент виходу позивача у відставку чинним був Закон України № 2453-VI від 07.07.2010 «Про судоустрій і статус суддів».

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 , який скасував дію Закону України «Про статус суддів» було передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про статус суддів», який був чинний на момент призначення позивача суддею до роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражних судів України, зараховується також час роботи на посадах суддів та арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському та Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражі у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Нормами ч. 6 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15.12.1992, який передував зазначеному Закону, було визначено, що для суддів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі пільги.

Таким чином, враховуючи дату призначення позивача на посаду судді, на нього розповсюджується дія ч. 2 п. 4 ст. 43 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», яка надавала можливість зарахування до стажу роботи судді також стаж роботи на попередніх посадах в органах внутрішніх справ (слідчого).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим за 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Чинність цих вимог підтверджено і в рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці). У своєму рішенні Конституційний Суд України зазначив, що вже визнавав неконституційними положення законів України щодо зниження розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позбавлення суддів можливості подальшого перерахунку розміру такого утримання; припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання на період роботи суддів у відставці на певних посадах, а також встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання (пункт 2 резолютивної частини Рішення від 03.06.2013 №3-рп/2013). Незважаючи на це, Верховна Рада України прийняла Закон № 213, Закон № 911, окремими положеннями яких звужено обсяг гарантій незалежності суддів.

Конституційний Суд України зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є «обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені» (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

Таким чином, Верховна Рада України, приймаючи Закони № 213, 911 та вносячи ними зміни до Закону №2453, порушила частину другу статті 8, частину другу статті 150 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016 визначено, що частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI підлягає застосуванню в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Як вбачається з копії наданого Немирівським районним судом Вінницької області розрахунку стажу судді від 05.10.2016 №01-28/569 (а.с.19), копії довідки від 14.11.2007 №2/2770 з МВС України у Вінницькій області (а.с.14) та копії трудової книжки (а.с.20-23), у ОСОБА_2 станом на 30.09.2016 стаж роботи на посаді судді складав 20 років 2 місяці; стаж роботи на посадах слідчого, старшого слідчого та начальника слідчого відділу Немирівського РВ УМВС України у Вінницькій області складав 6 років 5 місяців.

Однак, у зв'язку з прийняттям Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» та внесенням змін до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідачем ОСОБА_2 було призначено довічне щомісячне грошове утримання в розмірі 80% від отриманої заробітної плати, виходячи лише з стажу роботи позивача на посаді судді Немирівського районного суду Вінницької області, а саме 20 років 2 місяці 5 днів, без врахування стажу роботи позивача на посаді слідчого, старшого слідчого та начальника слідчого відділу Немирівського РВ УМВС України у Вінницькій області.

Враховуючи зміст вищевикладених правових норм, суд прийшов до висновку, що до стажу роботи позивача, який був призначений на посаду судді до набрання чинності Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції від 28.03.2015, також зараховується його стаж роботи на посадах слідчого, старшого слідчого та начальника слідчого відділу Немирівського РВ УМВС України у Вінницькій області, що дає останньому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

А тому, у зв'язку з винесенням відповідачем оскаржуваного рішення право позивача на отримання належного довічного грошового утримання було звужене, що в свою чергу свідчить про порушення відповідачем встановленої приписами чинного законодавства гарантії незалежності суддів.

Також слід підкреслити, що відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, а тому застосування до позивача нового порядку розрахунку суддівського стажу, визначеного положеннями Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції від 28.03.2015, є протиправним.

З огляду на викладене, оскільки відмова відповідача в перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди є протиправною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України, не ґрунтується на Конституційному принципі верховенства права, дії закону в часі та обставинам справи, тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь ОСОБА_2 документально підтверджені судові витрати в розмірі 640 грн., за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Тульчинського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

На підставі викладеного, керуючись ст.9, 22, 58, 152 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 у справі 1-8/2016, ст.43, ст.44 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15.12.1992, Пунктом 11 Розділу XІІІ Перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в редакції Закону від 07.07.2010 №2453-VІ, яка діяла до 28.03.2015, ч.1 ст.94, ст. 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити відповідні дії задовольнити.

Визнати дії Тульчинського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в частині відмови в перерахунку ОСОБА_2 довічного щомісячного грошового утримання з 80% на 90% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, неправомірними.

Зобовязати Тульчинське обєднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, починаючи з 05.10.2016 провести перерахунок, доплатити за минулий період недоплачені кошти та виплачувати ОСОБА_2 в подальшому довічне щомісячне грошове утримання в розмірі 90 % від заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру.

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Тульчинського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні в судовому засіданні мають право оскаржити постанову протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: