Справа № 826/900/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/900/17 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

11 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою до Міністерства оборони України, в якій просив суд:

1. визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо непризначення (ненарахування та невиплати) позивачу одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності III групи, що настала внаслідок контузії, заподіяної під час виконання ним обов'язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16 - 16-8 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

2. стягнути з Міністерства оборони України на користь позивача одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності III групи, що настала внаслідок контузії, заподіяної під час виконання ним обов'язків військової служби, відповідно до статей 16 - 16-8 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, у сумі 182700 (сто вісімдесят дві тисячі сімсот) грн..

3. зобов'язати Міністерство оборони України призначити (нарахувати та виплатити) позивачу одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності III групи, що настала внаслідок контузії, заподіяної під час виконання ним обов'язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16 - 16-8 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, у сумі 182 700 грн.;

4. стягнути з Міністерства оборони України на користь позивача моральну шкоду, заподіяну тривалою протиправною бездіяльністю, невиплатою належних коштів, підвищенням цін на все, інфляцією, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у сумі 150 000,00 грн.;

5. заборонити Міністерству оборони України вимагати від позивача документу про обставини поранення або зобов'язати його вважати таким документом висновок судово-медичної експертизи №2375/ж від 25.12.2013 р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 січня 2017 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та прийняти нову постанову, якою справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом, за результатом розгляду якого постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.06.2016 р., що набрала законної сили, у справі №826/6812/16 позовні вимоги були задоволені частково. Оскільки обставини, які були встановлені у справі, що набрала законної сили, не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін, суд прийшов до висновку відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №826/900/17.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 2 КАС України адміністративне судочинство завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.6 ч.1 та ч.2 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Як свідчать матеріали справи та встановлено під час судового засідання в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 вже звертався до суду з аналогічним позовом, за результатом розгляду якого постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.06.2016 р., що набрала законної сили, у справі №826/6812/16 позовні вимоги були задоволені лише частково. Проте, посилаючись на неналежне виконання відповідачем вимог вказаного вище судового рішення, позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Також у вказаному судовому рішенні встановлено право ОСОБА_2 на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», а тому суд визнав протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо непризначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби. Також у відповідності до частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України та з метою гарантування дотримання і захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень суд зобов'язав Міністерство оборони України розглянути повторно заяву ОСОБА_2 щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби. У задоволенні решти позовних вимог судом відмовлено.

Згідно з частиною п'ятою статті 254 КАС України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

За таких обставин, у спірних відносинах є така, що набрала законної сили постанова суду про часткове задоволення позовних вимог.

Статтею 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

А тому, повторний розгляд позовних вимог ОСОБА_2 по суті буде порушенням одного з основоположних принципів адміністративного судочинства - обов'язковості судових рішень.

Згідно із частиною другою статті 107 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

За вимогами пунктів 1 та 2 частини першої статті 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства; у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили: постанова суду; ухвала суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі; ухвала про закриття провадження в адміністративній справі; ухвала про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду (крім випадків, коли така ухвала винесена до відкриття провадження в адміністративній справі).

Водночас, частинами п'ятою та шостою статті 109 КАС України встановлено, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається. У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Колегія суддів наголошує, що заявлення у новому позові, поруч із вимогами, які вже були предметом вирішення у суді, також вимоги, яка раніше не була предметом такого вирішення, не виключає застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 109 КАС України, до першої вимоги.

Водночас, суд зазначає, що пов'язані вимоги про відшкодування майнової чи моральної шкоди, заподіяної у публічно-правових відносинах можуть вирішуватись судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

З урахуванням наведених обставин справи та вимог КАС України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження, оскільки позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом, за результатом розгляду якого прийнято постанову, що набрала законної сили.

Такими чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким було повно та правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року - без змін.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів. -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Кучма А.Ю.

Безименна Н.В.