Справа № 554/101/17
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 квітня 2017 року м. Київ К/800/10929/17
Суддя Вищого адміністративного суду України Іваненко Я.Л., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 10 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення середньомісячної заробітної плати за час затримки розрахунку, моральної шкоди, компенсації за неотримане майно та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :
У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення середньомісячної заробітної плати за час затримки розрахунку, моральної шкоди, компенсації за неотримане майно та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 10 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2017 року, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві та роз`яснено право на звернення із даним адміністративним позовом до Полтавського окружного адміністративного суду.

Позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 10 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2017 року, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що позов подано фізичною особою, яка вже звільнена з лав Збройних Сил України, а тому дана справа підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду.

Згідно частини 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; 2) усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 4) усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; 5) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті; 6) адміністративні справи щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземців та осіб без громадянства, які підлягають примусовому видворенню за межі України; продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземців та осіб без громадянства, які підлягають примусовому видворенню за межі України; затримання іноземців та осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; 7) адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця щодо виконання рішень органів (посадових осіб). крім судових рішень.

Відповідно до частини 2 вказаної статті окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи: 1) однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам; 2) про застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), дозвільної системи у сфері господарської діяльності, якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням

Альтернативна підсудність за вибором позивача визначена лише щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади (частина 3 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Збройні сили України» Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, об`єднань, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, предметом даного спору є стягнення з Військової частини НОМЕР_1 середньомісячної заробітної плати за час затримки розрахунку, моральної шкоди, компенсації за неотримане майно та зобов`язати вчинити дії, а не соціальні виплати військовослужбовцю.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не охоплюються положеннями частин 1 та 3 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки пред`явлені до Військової частини НОМЕР_1 , яка підпорядкована центральному органу виконавчої влади (не місцевого значення), з приводу проходження публічної служби, а тому даний спір не підсудний місцевому загальному суду як адміністративному суду.

Висновки судів узгоджуються з вимогами процесуального законодавства, відповідають дійсним обставинам справи, доводи касаційної скарги їх не спростовують і ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній обставини і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, а зазначені в касаційній скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 10 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення середньомісячної заробітної плати за час затримки розрахунку, моральної шкоди, компенсації за неотримане майно та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.Л. Іваненко