Справа № 380/1809/16-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Косович Т.П. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року Справа № 380/1809/16-а

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Тетіївському районі Київської області на постанову Тетіївського районного суду Київської області від 08 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Тетіївському районі Київської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання

вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Тетіївському районі Київської області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправним рішення відповідача від 09.12.2016 р. про відмову позивачу у проведенні перерахунку його пенсії;

- зобов'язати відповідача здійснити належним чином розрахунок пенсії з 19.08.2016 р. відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, які передують року призначення пенсії;

- зобов'язати відповідача здійснити виплату різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 08 лютого 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в УПФУ у Тетіївському районі Київської області.

27.08.2004 р. позивачу була призначена пенсія за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 15.08.2005 р. на підставі ч. 2 ст. 7 Закону № 1788-Х11 у зв'язку з працевлаштуванням позивача на посаду, яка надає право на призначення пенсії за вислугу років, виплата призначеної позивачу пенсії була припинена.

26.09.2016 р., після досягнення пенсійного віку, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

З 19.08.2016 р. розпорядженням УПФУ в Тетіївському районі Київської області позивачу була призначена пенсія за віком, яка обчислена відповідачем із заробітної плати за період роботи з 01.07.2000 р. по 31.08.2016 р. із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії - за вислугу років, тобто було враховано заробіток за періоди страхового стажу, зазначеного в ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» - за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000 р.

10.11.2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за останні три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Рішенням УПФУ у Тетіївському районі Київської області від 09.12.2016 р. № 3659/10 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, які передують року призначення пенсії.

Позивач, вважаючи зазначене рішення відповідача неправомірним, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія за віком була призначена позивачу вперше, на момент її призначення позивач не отримував пенсію за вислугу років, а тому при її обчисленні підлягає застосуванню показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, у порядку ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Європейською соціальною хартією від 03.05.1996 р., ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) № 137-V 14.09.2006 (далі - Хартія), Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Хартії визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1788-ХІІ звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно з п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

У п. 11 Порядку № 22-1 закріплено, що пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 40 Закону № 1058-ІV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

У ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Системний аналіз наведених правових норм надає підстави стверджувати, що частиною 3 статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника), на інший.

При цьому, пенсія за вислугу років Законом № 1058-ІV не передбачена та не віднесена до видів пенсії, які призначаються згідно цього Закону, а регламентована зовсім іншим нормативно-правовим актом - Законом № 1788-ХІІ.

Аналогічний правовий підхід викладено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10 грудня 2015 року № К/800/33192/15 по справі № 514/46/15-а та підтримано в ухвалі Верховного Суду України від 12 квітня 2016 року по справі № 628/2346/15-а.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач звернувся до відповідача за призначення пенсії за віком вперше, із заяви та виписки з розпорядження УПФУ /Т. 1 а.с. 13, 14, 40/ не вбачається, що він просив перевести його з одного виду пенсії на інший і що відповідачем було прийнято рішення про таке переведення, а навпаки - у зазначених документах вказано про призначення позивачу пенсії за віком.

Крім того, як було правильно встановлено судом першої інстанції, позивач перед призначенням пенсії за віком не отримував жодного виду пенсії, оскільки після призначення пенсії за вислугу років був зарахована на роботу, у зв'язку з чим виплата вказаної пенсії йому була припинена і на момент призначення пенсії за віком він продовжував працювати, а тому підстави для поновлення виплати пенсії за вислугу років не було.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при обчисленні пенсії позивача УПФУ повинно було застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, в порядку ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-ІV.

Доводи апелянта про те, що позивача було переведено на інший вид пенсії, а не призначено нову пенсію, колегія суддів вважає необґрунтованими з підстав, зазначених вище, і такими, що спростовуються матеріалами справи, зокрема рішенням самого відповідача від 09.12.2016 р. № 3659/10, випискою з розпорядження про призначення пенсії /Т. 1 а.с. 12-14/, в яких чітко вказано, що позивачу саме призначено пенсію за віком, а не здійснено переведення з іншого виду пенсії.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів перед судом правомірності прийнятого ним рішення та не переконав суд у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права та ухвалено рішення, згідно з вимогами ст. 159 КАС України.

Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Тетіївському районі Київської області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Тетіївського районного суду Київської області від 08 лютого 2017 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Тетіївському районі Київської області - залишити без задоволення, а постанову Тетіївського районного суду Київської області від 08 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 12 квітня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.