Справа № 279/5627/16-а
Суддя: Волкова Н. Я.
Дата ухвалення: 2017-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/5627/16-а провадження №2-а/279/28/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Волкової Н.Я., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м.Коростень адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Коростенської міської ради про визнання відмови в приватизації неправомірною, зобовязання виконати приватизацію житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом, в якому зазначив, що з 1984 року працював на підприємстві БМУ «Коростеньстрой», був заселений до квартири №32 гуртожитку по вул.Б.Хмельницького,57, м.Коростень, якій після перенумерації у 2012 року присвоєно №20. На даний час гуртожиток перебуває в комунальній власності, він з 01.08.1996 року є наймачем вказаного житлового приміщення, зареєстрований та проживає в ньому. З метою приватизації квартири він звернувся до відповідача, однак йому було відмовлено, оскільки він не надав копію ордеру.

Просив визнати неправомірною відмову відповідача у приватизації та зобовязати виконати приватизацію квартири АДРЕСА_1.

Позивач позовні вимоги підтримав, подав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Відповідач в судове засіданні не прибув, заперечень не подав.

За таких обставин справу розглянуто в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу правомірності відмови в проведенні приватизації житлового приміщення гуртожитку.

Позивач являється наймачем квартири №20 в житловому блоку посімейного спільного заселення (гуртожитку) будинку №57 по вул.Б.Хмельницького м.Коростень Житомирської області, яка складається з двох житлових кімнат. В даній квартирі позивач зареєстрований з 01.08.1996 року. Позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення приватизації вказаного житлового приміщення гуртожитку. Листом №1851/2509 від 04.11.2016 року відповідач відмовив позивачеві, посилаючись на те, що в поданому ним пакеті документів відсутня копія ордеру про надання займаної жилої площі.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» прийняття рішень, спрямованих на забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків на житло шляхом приватизації, належить до компетенції органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Орган місцевого самоврядування являється учасником цих правовідносин як носій владних повноважень, завдяки яким він забезпечує відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України, тобто забезпечує можливість громадянам реалізувати своє конституційне право на житло.

У разі звернення громадян до суду із позовом до органів місцевого самоврядування про визнання дій протиправними та зобовязання надати дозвіл на приватизацію житла, такий спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням

уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у

гуртожитку.

Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено такі основні умови, виключно з дотриманням яких може відбутись приватизація: здійснення приватизації уповноваженими на це органами; згода всіх повнолітніх членів сімї; постійне проживання у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку; згода тимчасово відсутніх членів сімї, за якими зберігається право на житло.

Першою умовою для проведення приватизації є її здійснення уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Відповідно до статей 1,3,8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Законами України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а також Положенням «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами.

У аспекті вимог ч.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (ч. 2 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (ч. 4 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», ч.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Вирішуючи даний спір, слід виходити з того, чи виникло взагалі у позивача право на приватизацію, чи підлягає квартира, за проведенням приватизації якої він звернувся до відповідача, приватизації та чи дотримано позивачем всіх процедур для проведення приватизації.

Відповідач як орган місцевого самоврядування, його посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

В даній справі зясуванню підлягають: обставини щодо того, чи є житлове приміщення, яке наймає позивач, обєктом приватизації відповідно до вимог згаданих законів; склад осіб, які постійно, як члени сімї наймача проживають у спірному приміщенні або за якими зберігається право на проживання в ньому; термін та законність підстав їх реєстрації та фактичного проживання в приміщенні; наявність у позивача та членів його сімї власного житла та чи є вони громадянами України, чи не використано ними право на приватизацію державного житлового фонду раніше в повному обсязі.

Позивач проживає та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, його вселення до квартири відбулося на законних підставах, за наявності ордера і до виникнення спірної ситуації щодо приватизації житла він проживала у квартирі на законних підставах, оскільки іншого відповідачем не доведено, правомірність заселення, реєстрації та проживання позивача в житловому приміщенні гуртожитку не оспорена.

Згідно з п.17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сімї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі,

звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Позивач реалізував своє право на звернення до органу приватизації, однак отримав його відмову з непередбачених законодавством підстав неподання копії ордеру на вселення до приміщення.

Враховуючи, що законодавством не передбачено таку підставі для відмови в проведенні приватизації, відмова відповідача є протиправною.

Доказів наявності інших підстав чи обставин для відмови позивачеві в проведенні приватизації житлового приміщення в гуртожитку, наймачем якого він являється, відповідач не подав, про їх існування у відповіді на звернення позивача не вказав.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.14, 99, 158-160, 161-163, 167 185, 186 КАС України, Законом України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду», Законом України від 04 вересня 2008 року № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян»,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Відмову виконавчого комітету Коростенської міської ради у проведенні приватизації квартири АДРЕСА_1 за зверненням ОСОБА_1 визнати протиправною.

Зобовязати виконавчий комітет Коростенської міської ради провести приватизацію квартири АДРЕСА_1 за зверненням ОСОБА_1.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок стягнути з виконавчого комітету Коростенської міської ради на користь ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Коростенський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Волкова Н.Я.

Копія згідно оригіналу