Справа № 808/2704/16
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2017 рокусправа № 808/2704/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року у справі № 808/2704/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Запорізької області, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Запорізькій області, треті особи: Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Господарського суду Запорізької області (далі - відповідач-1), Територіального управління Державної судової адміністрації України у Запорізькій області (далі - відповідач-2), треті особи: Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України, в якому, з урахуванням уточнень, просив зобовязати відповідача-1 провести фінансовий розрахунок та нарахувати і виплатити вихідну допомогу судді у зв'язку з виходом у відставку в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньої посадою судді зазначеного суду в сумі 206 700 грн. 00 коп..

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач не погодився із постановою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, з огляду на що, просить скасувати постанову суду першої інстанції у даній справі та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На адресу апеляційного суду від відповідача-2 та Державної судової адміністрації України надійшли письмові заперечення, в яких останні просять залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без - задоволення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану оцінку досліджених судом доказів, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 31.07.2000р. Указом Президента України за № 936/2000 ОСОБА_1 призначений строком на пять років на посаду судді Господарського суду Запорізької області.

Постановою Верховної ОСОБА_2 України від 08.07.2005 за № 2789-ІV позивача обрано на посаду судді Запорізького апеляційного господарського суду безстроково.

02.07.2015 ОСОБА_2 юстиції прийнято рішення № 136/0/15-15 «Про внесення подання до Верховної ОСОБА_2 України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду Запорізької області у звязку із поданням заяви про відставку».

Постановою Верховної ОСОБА_2 України від 16.07.2015 № 634-VIII «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 звільнено з посади судді господарського суду Запорізької області у звязку із поданням заяви про відставку.

Наказом в.о. голови господарського суду Запорізької області від 01.09.2015 № 12к позивача відраховано зі складу господарського суду Запорізької області у звязку із виходом у відставку.

30.08.2016 позивач звернувся до господарського суду Запорізької області та Державної судової адміністрації України із заявою про нарахування та виплату вихідної допомоги судді у звязку із виходом у відставку у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою судді господарського суду Запорізької області.

Листом від 08.09.2016 вих. № 09-13-01/969/2016 господарський суд Запорізької області повідомив позивача про те, що у звязку із прийняттям Верховною ОСОБА_2 України ОСОБА_3 України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», стаття 136 із ОСОБА_3 України «Про судоустрій і статус суддів» була виключена.

19.09.2016 Державна судова адміністрація України у листі за № х1129-16-1205/16 повідомила позивача про те, що оскільки подана заява до ОСОБА_2 Юстиції та Постанова Верховної ОСОБА_2 України про відставку прийнята після набрання чинності змінами до ОСОБА_3 України «Про судоустрій і статус суддів» правові підстави для нарахування та виплати вихідної допомоги відсутні.

Позивач, вважаючи протиправним відмову у виплаті вихідної допомоги у звязку із звільненням у відставку та з вимогою зобовязати вчинити певні дії, звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Право судді, який вийшов у відставку, на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою було передбачено статтею 136 ОСОБА_3 України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року (в редакції чинній до 01.04.2014р.).

ОСОБА_3 України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України», який набрав чинності 01 квітня 2014 року, було внесено зміни до ОСОБА_3 України «Про судоустрій і статус суддів», а саме виключено статтю 136 даного ОСОБА_3, якою передбачалася виплата судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Відтак, на момент виходу у відставку, позивач втратив право, передбачене частиною першою статті 136 ОСОБА_3 України «Про судоустрій і статус суддів», на отримання вихідної допомоги.

При цьому, згідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішення про відмову у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 вихідної неоподаткованої допомоги у розмірі 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою не може вважатися протиправним, оскільки на момент виходу позивача у відставку чинним законодавством не було передбачено такої виплати, як вихідна допомога, а тому відсутні правові підстави для її виплати відповідачем.

Слід також зазначити, що Конституційний Суд України рішенням від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013, визначив, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

Вказаним рішенням визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення статей 103, 109, 136, 137, абзацу четвертого пункту 3, абзацу четвертого пункту 5 розділу XIII «Перехідні положення» ОСОБА_3 України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року N 2453-VI з наступними змінами.

Тобто, відмова у виплаті такої допомоги відповідачами, зумовлена внесенням змін до ОСОБА_3 України «Про судоустрій і статус суддів» та відсутністю норми, яка б передбачала таку виплату.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача відсутнє право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, оскільки на момент виходу у відставку позивача ОСОБА_3 України «Про судоустрій і статус суддів» виплату такої допомоги не передбачено, а відтак, відповідачами не вчинено будь-яких протиправних дій щодо звуження змісту та обсягу прав позивача.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року у справі № 808/2704/16 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.А. Щербак