Справа № 216/5385/16-а
Суддя: Онопченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/5385/16-а
Провадження 2-а/216/37/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.17 м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Онопченка Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Нестеренко В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Кірюшкіної Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання права на отримання відповідної пенсії, стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що він проходив військову службу з 5 серпня 1976 року по 20 вересня 2001 року, у тому числі з 1980 року на офіцерських посадах в військовій прокуратурі. Остання посада, яку він займав на час звільнення, військовий прокурор Первомайського гарнізону Південного регіону України. В 2001 році в званні «підполковник юстиції» був звільнений з військової служби за станом здоров`я, отримав статус «ветеран військової служби». При зверненні в 2001 році за нарахуванням пенсії, скористувався своїм правом вибору пенсії та став отримувати пенсію згідно закону України «Про прокуратуру», а не за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Починаючи з 8 жовтня 2001 року отримував пенсію згідно з Законом України «Про прокуратуру», працюю на посаді судді з 2002 року, працював на цій посаді станом на січень 2016 року і працює на даний час. Вказані обставини підтверджуються копіями послужного списку, посвідчення ветерана військової служби, пенсійного посвідчення, довідки з місця роботи, трудової книжки, відповіді УПФУ від 30 травня 2016 року №П64-16.

З 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-8, згідно якого, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону «Про прокуратуру» у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

Оскільки позивач працює на посаді судді, пенсія йому не виплачувалася з 1 квітня 2015 року. На момент припинення виплати пенсії її розмір дорівнював 10040 грн. 86 коп. Даний розмір пенсії йому був визначений з документів, які знаходяться в його пенсійній справі, зокрема, з довідки військового прокурора Південного регіону України, в якій зазначено, що сума грошового забезпечення для нарахування пенсії, станом на травень 2015 року, дорівнює 11156 грн. 51 коп. Ці обставини підтверджуються копією відповіді Криворізького центрального об`єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області від 30 травня 2016 року № П64-16 з повідомленням та копією відповіді Криворізького центрального об`єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області від 7 липня 2016 року №П-95-16 з довідкою, які я додаю.

Позивач є офіцером, звільненим в запас за станом здоров`я, має необхідну для призначення пенсії вислугу років, яка становить 25 років 1 місяць 15 днів, документи, які цього стосуються, знаходяться в його пенсійній справі. Він є з 2001 року пенсіонером, перебуває на обліку як одержувач пенсії.

ОСОБА_2 вважає, що вказані норми стосовного того, що вирішенням питання переводу з одного виду пенсії на інший саме органами ПФУ, є цілком правильними, так як по суті перевід є припиненням виплати одного виду пенсії та початком виплати іншого виду пенсії. Тому таке рішення повинно прийматися одночасно, одним і тим органом, що буде виключати як виплату особі двох видів пенсії, так і можливість того, що особа не буде отримувати ніякої пенсії.

З метою реалізації свого права на перевід на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», 18 січня 2016 року позивач подав заяву до управління ПФУ у Центрально-міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, яка 19 січня 2016 року була передана за належністю до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області. В цій заяві він просив перевести його на зазначену пенсію на підставі документів, що містяться в його пенсійній справі та надав копію трудової книжки, копію посвідчення ветерана військової служби. Вказані обставини підтверджуються копією заяви, повідомлення управління ПФУ у Центрально-міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2016 року №П9-16.

Тому, подаючи до органів ПФУ заяву про перевід на інший вид пенсії, ОСОБА_1 діяв на підставі та у відповідності як з наведеними нормами Законів, так у відповідності з вимогами зазначеного Порядку та Порядку№3-1. При задоволенні його заяви з однієї і тієї ж дати була б припинена виплата йому пенсії за Законом України «Про прокуратуру» та розпочата виплата пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», щоб відповідало б вимогам законодавства та виключало як можливість одночасного отримання ним зазначених видів пенсії, так і можливість не отримання ніякої пенсії взагалі.

Однак відповідач до даного часу безпідставно не розпочав йому виплату пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Так, 2 березня 2016 року позивачем отриманий лист від ГУПФУ від 8 лютого 2016 року за вих. 3217/03/03, в якому йому для призначення пенсії рекомендовано звернутися або в районний або в обласний військовий комісаріат.

Стаття 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає можливість оскарження дій виконавчих органів Пенсійного фонду відповідно до законодавства про звернення громадян.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застрахована особа має право оскаржувати в установленому законодавством порядку дії виконавчих органів Пенсійного фонду, їх посадових осіб.

Тому, бажаючи вирішити справу без звернення до суду, ОСОБА_1 діяв у відповідності до Закону «Про звернення громадян».

Так, 3 березня 2016 року, сподіваючись на те, що його заява буде вирішена відповідно до вимог Закону, його право на переведення на інший вид пенсії буде реалізовано, позивач подав на адресу ГУПФУ заяву, де ретельно виклав свої доводи, а також просив надати відповіді на певні питання та надіслати на його адресу копії певних документів. Також, висловлював сподівання, що ГУПФУ не буде вдаватися в дії, спрямовані на вигадування формальних підстав, з яких би відмовити йому в переведенні на зазначений вид пенсії і не спонукатиме його, такими не виваженими діями, на звернення за захистом свого права до суду та (або) інших державних органів. Ця заява була подана, як це зрозуміло з її змісту, відповідно до законодавства про звернення громадян.

Однак, з отриманої 15 квітня 2016 року відповіді позивач зрозумів, що до його звернення ставлення є або неуважним або байдужим.

28 квітня 2016 року він знов направив звернення, в якому припускав, що робітники Головного Управління ПФУ в Дніпропетровській області неуважно прочитали його повторне звернення, просив ще раз віднестися відповідально до питання про переведення його на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Крім того, просив надати йому недвозначну відповідь про наступне: чи визнає Головне Управління ПФУ в Дніпропетровській області його право на отримання вказаної пенсії; чи буде вчиняти ГУПФУ дії з переводу мене на зазначену пенсію.

Також, просив уважно вивчити його звернення від 3 березня 2016 року, надати відповіді на всі зазначені в ньому питання та надіслати на його адресу копії тих документів, про які він просив.

28 травня 2016 року ОСОБА_1 отримав відповідь (вих. ГУПФ №П535-16 від 18.05.2016), в якій йому так і не надали відповіді на питання, які він просив вирішити, а саме: чи визнає ГУПФУ моє право на отримання вказаної пенсії; чи буде вчиняти ГУПФУ дії з переводу його на зазначену пенсію. Також не були надіслані на його адресу копії тих документів, про які він просив.

Разом з тим, у відповіді, яку позивач отримав 28 травня 2016 року, містилося посилання на ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» і зазначено, що з цього питання ГУПФУ звернулося до Пенсійного фонду України.

Тому, 6 червня 2016 року він направив до ГУПФУ скаргу, в якій просив уважно вивчити цю норму, так як вона не містить заборони виплачувати пенсію особам, які мають таке право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зазначив, що стаття 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції прийнятої Законом України №911 від 24 грудня 2015 року) надає право особам, які працюють на посадах суддів і є ветеранами військової служби, отримувати пенсію відповідно до цього Закону.

ОСОБА_1 вказав, що простий аналіз двох зазначених норм не надає підстав сумніватися в наявності в нього права отримувати пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і висловив думку, що звернення ГУПФУ до Пенсійного фонду України, було або таким, що спрямовано на затягування вирішення його питання або таким, що свідчить про недостатнє знання Законів.

8 червня 2016 року поштою, після того, як позивач направив на адресу ГУПФУ скаргу від 6 червня 2016 року, ним була отримана копія запиту Головного управління Пенсійного фонду України на ім`я військового комісара Дніпропетровської області (вих. №13455/03/03).

Виходячи із змісту цього запиту ОСОБА_1 сподівався, що питання про перевід його на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», буде вирішено.

Після отримання копії цього запиту позивач повідомляв, що довідка про розмір його грошового забезпечення, про яку йдеться мова у запиті, станом як він пам`ятав, приблизно на 2008-2010 рік, міститься в його пенсійній справі. Тому, пропонував отримати цю довідку з Криворізького центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області. На висловлений ним погляд, це надавало можливість прискорити перевід його на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У відповіді №П831-16, П831/16/1 від 4 липня 2016 року йому рекомендовано вчинити певні дії, у томі числі отримати довідку-атестат з УПФУ, про що раніше жодного разу не згадувалося.

Для спроби вирішити спір в досудовому порядку, сприяння відповідачу у розрахунку пенсії, ОСОБА_1 самостійно отримав довідку від Військового прокурора Південного регіону України про розмір грошового забезпечення на даний час, а також довідку від 7 вересня 2015 року №П 95-16 з Криворізького Центрального управління ПФУ України в Дніпропетровській області. Вказані обставини підтверджуються копіями довідок.

23 вересня 2016 року, намагаючись вирішити спір в досудовому порядку, самостійно отримавши довідку від Військового прокурора Південного регіону України про розмір грошове забезпечення на даний час, а також довідку від 7 вересня 2015 року №П 95-16 з Криворізького Центрального управління ПФУ України в Дніпропетровській області, надав вказані документи на адресу ГУПФУ. В цій скарзі позивач звернув увагу відповідача на деякі норми законодавства України, які ним викладені в цьому позові вище та навів ще раз свої доводи.

Також ОСОБА_1 зазначав, що його заява обґрунтовано була прийнята Криворізьким Центральним управлінням ПФУ України в Дніпропетровській області, так як в пенсійній справі містяться всі необхідні для переводу на інший вид пенсії документи. Також вказав, що оскільки призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а отже і перевід на даний вид пенсії, відноситься до компетенції ГУПФУ, то його заява правомірно була направлена до ГУПФУ. Крім того, вказав, що ГУПФУ, відповідно до покладених на нього завдань, повноважень, які передбачені «Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі» та Порядку зобов`язано було запитати необхідні для переводу його на інший вид пенсії документи від Криворізького центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, та, при виникненні у ГУПФУ такої необхідності, від органів МО і інших, а органи, в яких ці документи були б запитані повинні були б їх надати. Вказане вбачається зокрема з положень наведеного Наказу МО України. В разі ж, якщо законні вимоги ГУПФУ не були б виконані, ГУПФУ повинно було вжити заходів, передбачених Законом для їх отримання.

Крім того, вказував, що на нього Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області тривалий час покладаються не передбачені Законом обов`язки щодо звернення до військкомату, що є неприпустимим, як це прямо передбачено ст. 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, вказав, що від нього вимагається надання довідки-атестату з УПФУ, але в п.7 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на який постійно посилалося ГУПФУ, такий документ як довідка-атестат взагалі не згадується.

Тому зазначив, що діями ГУПФУ в Дніпропетровській області порушуються його права.

Також вказав, що відповіддю від 6 червня 2016 року ГУПФУ рекомендувало ОСОБА_1 звернутися до військкомату з заявою про призначення пенсії відповідно зразка (додаток №1 Порядку №3-1). При цьому, звернув увагу, що згідно п.1 вказаного Порядку №3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років до головних управлінь Пенсійного фонду через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, але п.4 Порядку №3-1 не передбачає, що заява про перевід на інший вид пенсії подається до ГУПФУ через військкомат. Тому висловив думку, що порада звернутися до військкомату з заявою про призначення йому пенсії, є помилковою. При цьому вказав, що він звернувся в січні 2016 року з заявою про призначення йому пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до військкомату, який не вирішує питання про зупинення виплати пенсії, яку він вже отримував на той момент, то це б суперечило його бажанню перевестися на іншу пенсію та могло привести до одночасного отримання ним зазначених видів пенсії. Щоб такого не сталося, ОСОБА_1 повинен був одночасно відмовитися від отримання пенсії за Законом «Про прокуратуру». Це в свою чергу могло б привести до того, що він не отримував би ніякої пенсії.

Крім того, вважаючи за можливе, хоча ці документи від нього не були витребувані, і вони маються в пенсійній справі, та не впливають на можливість переводу на інший вид пенсії, надав відповідачу: копію паспорту, копію документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ВАТ "Ощадбанк".

ОСОБА_1 висловив думку, що як наданих ним документів, так і документів, наявних в його пенсійні справі, достатньо для переводу нього на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». В разі ж недостатності наданих ним документів, просив витребувати їх у відповідних органів. В тому разі, якщо його заява залишиться без задоволення, просив: надати йому недвозначну відповідь про наступне: чи визнає Головне Управління ПФУ в Дніпропетровській області його право на отримання вказаної пенсії; чи буде вчиняти ГУПФУ дії з переводу нього на зазначену пенсію; уважно вивчити його звернення від 3 березня 2016 року, надати відповіді на всі зазначені в ньому питання та надіслати на його адресу копії тих документів, про які він просив; надати копії запитів, які направлялися ГУПФУ з метою переводу нього на інший вид пенсії; роз`яснити яким нормативним документом передбачена довідка-атестат та ким і при яких умовах вона видається.

Також, просив врахувати, що наполегливий характер бездіяльності з боку ГУПФУ завдає йому вагому матеріальну шкоду та викликає лише негативні почуття, а тому виникають підстави для звернення до суду з позовом, в якому просити захистити свої права і відшкодувати моральну шкоду, яка в разі задоволення позову буде стягнута за рахунок коштів ПФУ, тобто ПФУ може понести зайві витрати.

До вказаної скарги ОСОБА_1 були додані такі додатки: довідка Військового прокурора Південного регіону України від 25.08.2016 № 18-316, довідка від 30.05.2016 №П64-16-16 Криворізького ЦОУПФУ з додатком, довідка від 07.09.2016 №П95-16 Криворізького ЦОУПФУ з додатком, копія паспорту, копія довідки про присвоєння реєстраційного номера платника податків, копія карти реквізитів АТ «Ощадбанк».

Незважаючи на наявність у відповідача всіх необхідних для призначення документів, виплата позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» розпочата не була.

У відповіді ГУПФУ від 12 жовтня 2016 року №П-1391-16, яку позивач отримав поштою 27 жовтня 2016 року зазначено, що йому раніше надавалися ретельні відповіді. Але як в цій відповіді, так в відповідях, які відповідач надавав раніш, насправді не було надано ніяких відповідей на його питання.

Намагаючись захистити своє право в досудовому порядку, 28 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Президента України з заявою, яка була надіслана 10 травня 2016 року Адміністрацією Президента України до Пенсійного Фонду України. Не отримавши відповіді від УПФУ повторно 22 липня 2016 року звернувся до Президента України з заявою, яка знов була надіслана 29 липня 2016 року Адміністрацією Президента України до Пенсійного Фонду України. 23 серпня 2016 року ПФУ надав мені відповідь на повторне звернення, додавши копію відповіді від 8 червня 2016 року на перше звернення, яке він насправді не отримував. Вказані обставини підтверджуються копіями його двох заяв, двох листів з Адміністрації Президента України, двох відповідей ПФУ. У відповіді від 6 червня 2016 року ПФУ процитував положення Закону та повідомив, що документи для призначення йому пенсії від уповноваженого органу не надходили. Таким чином Пенсійний фонд України також не з`ясував, що він насправді звертаясь не за призначенням пенсії, а, будучи пенсіонером та особою, права яких Пенсійний фонд України на повинен порушувати, надав мені помилкову відповідь. Скоріш всього така відповідь була надана на підставі хибної інформації, яку надало ГУПФУ.

Таким чином відповідач не скористався можливістю поновити його порушені права без звернення до суду відмовив у поновленні його порушеного права. Обставини намагання вирішити справу без звернення до суду підтверджуються копіями його звернень та скарг, копіями відповідей.

Переконавшись у неможливості вирішити спір в досудовому порядку позивач вирішив звернутися про захист його прав до суду.

Виходячи з наведених норм Конституції України, вказаних Законів України, інших нормативних актів, він мав право звернутися до відповідача про перевід його на інший вид пенсії, а відповідач зобов`язаний вчиняти дії з переведення пенсіонерів з одного виду пенсії на інший, а ніяк не будь-які інші органи.

При цьому, на момент звернення в його пенсійній справі були наявні всі документи, необхідні для переводу його на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», будь-яких додаткових документів для цього не потребувалося. Це вбачається і з тієї обставини, що відповідач не потребував в позивача ніяких документів, а лише радив звернутися до військкомату.

Дій з отримання пенсійної справи позивача, відповідач не вчинив. Направивши запит до військового комісара Дніпропетровської області, відповідач в подальшому не вчинив будь-яких дій, спрямованих на виконання його законної вимоги. Крім того, направляючи запит до військкомату про розмір його грошового забезпечення відповідно до Постанови КМ України від 31 травня 2012 року №505, відповідач вчинив незрозумілі дії, так як з заяви позивача від 18 січня 2016 року, яка була в його розпорядженні, вбачалося, що ОСОБА_1 звільнений в запас ще в 2001 році, а тому у військкоматі відомостей про його грошове забезпечення станом на 2012 рік, не могло бути ніяким чином.

ГУПФУ не надало позивачу ніякого розпорядження, протоколу або іншого документу, з якого би вбачалося, хто саме та коли розглядав його первісну заяву, хто саме та коли прийняв якесь передбачене «Порядком» рішення. Не вбачається цього і з текстів відповідей.

ОСОБА_1 вважає, що надана йому рекомендація відповідача про звернення до військкомату є неправомірною, так як він є пенсіонером з 2001 року, а згідно п.4 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою ПФУ від 30.07.2007 року №3-1 (далі за текстом «Порядок №3-1»), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію.

При недостатності, на думку відповідача, наявних в пенсійні справі документів для виплати позивачу пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідач мав право та обов`язок витребувати необхідні документи, але цього не вчинив. Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області тривалий час покладаються на нього не передбачені Законом обов`язки щодо звернення до військкомату, що є неприпустимим, як це прямо передбачено ст. 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 вважає, що його право на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є очевидним. Також, він вважає, що очевидним є і те, що ГУПФУ повинно було перевести його на цей вид пенсії.

Розмір пенсії, який він мав право отримувати з січня 2016 року дорівнює 9163 грн. 81 коп., а з серпня 2016 року 10740 грн. 00 коп. Визначення ним такого розміру пенсії ґрунтується на наступному.

Звертаючись в 2001 році за отримання пенсії ОСОБА_1 обрав пенсію за Законом України «Про прокуратуру», так як цим Законом передбачалося, що граничний розмір пенсії може становити 90% заробітку, в той же час Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" був меншим, чим 90%.

При зверненні за призначенням пенсії він надав до управління Пенсійного фонду України в Центрально-міському районі м. Кривого Рогу певні документи, які підтверджували його вислугу, підстави звільнення та розмір грошового забезпечення. Ці документи в нього були прийняті, по ним була визначена вислуга років (страховий стаж) та розмір пенсії. В подальшому позивач надавав додаткові документи, з деяких питань розміру пенсії звертався до суду, який виносив рішення і ці рішення виконувалися. В травні 2008 року він отримав від Військового прокурора Південного регіону України довідку, в якій було зазначено, що його середньомісячне грошове забезпечення за останньою посадою складається з таких видів його грошового забезпечення: посадовий оклад 2265 грн. 00 коп., військове звання 130 грн. 00 коп., вислуга років (40%) 958 грн. 00 коп. Також були зазначені інші виплати, які передбачені законодавством: надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (80%) 2682 грн. 40 коп.; надбавка за доступ до державної таємниці (15%) 339 грн. 75 коп.; премія (50%) 3187 грн. 58 коп.; матеріальна допомога на оздоровлення (1/12) - 796 грн. 89 коп. матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових потреб (1/12) 796 грн. 89 коп. Разом розмір грошового забезпечення був визначений в розмірі 11516 грн. 51 коп. Цю довідку він надав до УПФУ і на підставі її розмір його пенсії був визначений в розмірі 10040 грн. 86 коп. Вказані обставини підтверджуються копією довідки від 07.09.2016 №П95-16 Криворізького ЦОУПФУ з додатком.

При призначенні ОСОБА_1 пенсії управління Пенсійного фонду України в Центрально-міському районі м. Кривого Рогу обґрунтовано керувалося положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в частині того, які виплати підлягають врахуванню при визначенні розміру пенсії.

На даний час ним отримана довідка Військового прокурора Південного регіону України від 25 серпня 2016 року, згідно якої посадовий оклад військового прокурора гарнізону з 31 травня 2012 року по 3 серпня 2016 року становив 2714 грн. 00 коп. , а з 3 серпня 2016 року - - 3393 грн. 00 коп., оклад за військовим званням «підполковник юстиції» становить 130 грн. 00 коп., а до інших видів грошового забезпечення, які враховуються для нарахування грошового забезпечення, відносяться надбавка за вислугу років, надбавка за виконання особливо важливої роботи, надбавка за службу в умовах режимних обмежень, премія, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових потреб. Цю довідку він направив до відповідача. Вказані обставини підтверджуються копією його скарги до відповідача від 23 вересня 2016 року з додатками.

Розмір його посадового окладу збільшився в 2012 році. Після його звернення 18 січня 2016 року про перехід на інший вид пенсії, відповідач повинен був би визначити йому розмір пенсії з урахуванням наявних в його пенсійні справі документів та цих змін.

ОСОБА_1 вважає, що в січні липні 2016 року відповідач повинен був при обчисленні йому пенсії врахувати: посадовий оклад в розмірі 2714 грн. 00 коп., надбавку за вислугу років (40% від посадового окладу та окладу за військовим званням) 1137 грн. 60 коп. (2714 грн. 00 коп. + 130 грн. 00 коп. поділити на 100, помножити на 40); надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (80% від суми посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, яка дорівнює 3981 грн. 00 коп.) 3148 грн. 80 коп.; надбавку за доступ до державної таємниці (15% від суми посадового окладу, суми окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, яка дорівнює 3981 грн. 00 коп.) 597 грн. 15 коп.; премію (50% від суми посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи та надбавки за доступ до державної таємниці, яка дорівнює 7727 грн. 55 коп. ) 3863 грн. 78 коп.; 1/12 частини матеріальна допомога на оздоровлення (повна сума складається суми посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, надбавки за доступ до державної таємниці та премії, яка дорівнює 11159 грн. 28 коп.) - 965 грн. 94 коп.; 1/12 частини матеріальна допомога на оздоровлення (повна сума складається суми посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, надбавки за доступ до державної таємниці та премії, яка дорівнює 11159 грн. 28 коп.) - 965 грн. 94 коп. Усього середньомісячний розмір грошового забезпечення відповідач повинен був визначити в розмірі 13091 грн. 16 коп. Розмір пенсії відповідач повинен був визначити в розмірі 9163 грн. 81 коп. (13091 грн. 16 коп. поділити на 100 помножити на 70). Усього відповідач повинен був йому сплатити пенсію за січень-липень 2016 року у сумі 64146 грн. 67 коп.

Починаючи з серпня 2016 року відповідач повинен був при обчисленні позивачу пенсії врахувати: посадовий оклад в розмірі 3393 грн. 00 коп., надбавку за вислугу років (40% від посадового окладу та окладу за військовим званням) 1409 грн. 20 коп. (3393 грн. 00 коп. + 130 грн. 00 коп. поділити на 100, помножити на 40); надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (80% від суми посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, яка дорівнює 4932 грн. 00 коп.) 3945 грн. 76 коп.; надбавку за доступ до державної таємниці (15% від суми посадового окладу, суми окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, яка дорівнює 4932 грн. 00 коп.) 739 грн. 80 коп.; премію (50% від суми посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи та надбавки за доступ до державної таємниці, яка дорівнює 8877 грн. 76 коп. ) 4438 грн. 88 коп.; 1/12 частини матеріальна допомога на оздоровлення (повна сума складається суми посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи надбавки за доступ до державної таємниці та премії, яка дорівнює 13316 грн. 64 коп.) - 1109 грн. 72 коп.; 1/12 частини матеріальна допомога на оздоровлення (повна сума складається суми посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи та надбавки за доступ до державної таємниці та премії, яка дорівнює 13316 грн. 64 коп.) - 1109 грн. 72 коп.

Усього середньомісячний розмір грошового забезпечення відповідач повинен був визначити в розмірі 15536 грн. 08 коп.

Розмір пенсії відповідач повинен був визначити в розмірі 10875 грн. 26 коп. (15536 грн. 08 коп. поділити на 100 помножити на 70). Відповідно ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

З урахуванням даної норми відповідач починаючи з серпня 2016 року повинен був сплачувати позивачу пенсію у сумі по 10740 грн. 00 коп. щомісячно, а усього станом на жовтень 2016 року - 32220 грн. 00 коп.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив Визнати протиправною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає у не переведенні з 1 січня 2016 року ОСОБА_1 з пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та невиплаті пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2016 року, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".Визнати за ОСОБА_1 право на отримання з 1 січня 2016 року пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".Стягнути з головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 непризначену та невиплачену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсію за період з січня 2016 року по липень 2016 року включно у сумі 64146 грн. 67 коп.Стягнути з головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 непризначену та невиплачену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсію за період з серпня 2016 року по жовтень 2016 року включно 32220 грн. 00 коп., а вразі вирішення справи пізніше листопада 2016 року: за період з серпня 2016 року по день винесення рішення, з розрахунку по 10740 грн. 00 коп. щомісячно.Стягнути з головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 20000 грн.00 коп.Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, перевести ОСОБА_1 з 1 січня 2016 року з пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" шляхом припинення з 1 січня 2016 року виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та виплатою з 1 січня 2016 року ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначивши розмір пенсії ОСОБА_1 за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": з 1 січня 2016 року по серпень 2016 року - в розмірі 9163 грн. 81 коп., а з серпня 2016 року - в розмірі по 10740 грн. 00 коп. щомісячно до настання підстав для припинення виплати пенсії або для зміни розміру пенсії.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача Кірюшкіна Г.В. позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, надавши суду письмові заперечення на позов.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що проходив військову службу з 5 серпня 1976 року по 20 вересня 2001 року, у тому числі з 1980 року на офіцерських посадах в військовій прокуратурі. Остання посада, яку він займав на час звільнення, військовий прокурор Первомайського гарнізону Південного регіону України. В 2001 році в званні «підполковник юстиції» був звільнений з військової служби за станом здоров`я, отримав статус «ветеран військової служби». При зверненні в 2001 році за нарахуванням пенсії, скористувався своїм правом вибору пенсії та став отримувати пенсію згідно закону України «Про прокуратуру», а не за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Починаючи з 8 жовтня 2001 року отримував пенсію згідно з Законом України «Про прокуратуру», працюю на посаді судді з 2002 року, працював на цій посаді станом на січень 2016 року і працює на даний час. Вказані обставини підтверджуються копіями послужного списку, посвідчення ветерана військової служби, пенсійного посвідчення, довідки з місця роботи, трудової книжки, відповіді УПФУ від 30 травня 2016 року №П64-16.

З 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-8, згідно якого, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону «Про прокуратуру» у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

Оскільки позивач працює на посаді судді, пенсія йому не виплачувалася з 1 квітня 2015 року. На момент припинення виплати пенсії її розмір дорівнював 10040 грн. 86 коп. Даний розмір пенсії йому був визначений з документів, які знаходяться в його пенсійній справі, зокрема, з довідки військового прокурора Південного регіону України, в якій зазначено, що сума грошового забезпечення для нарахування пенсії, станом на травень 2015 року, дорівнює 11156 грн. 51 коп. Ці обставини підтверджуються копією відповіді Криворізького центрального об`єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області від 30 травня 2016 року № П64-16 з повідомленням та копією відповіді Криворізького центрального об`єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області від 7 липня 2016 року №П-95-16 з довідкою, які я додаю.

Позивач є офіцером, звільненим в запас за станом здоров`я, має необхідну для призначення пенсії вислугу років, яка становить 25 років 1 місяць 15 днів, документи, які цього стосуються, знаходяться в його пенсійній справі. Він є з 2001 року пенсіонером, перебуває на обліку як одержувач пенсії.

ОСОБА_2 вважає, що вказані норми стосовного того, що вирішенням питання переводу з одного виду пенсії на інший саме органами ПФУ, є цілком правильними, так як по суті перевід є припиненням виплати одного виду пенсії та початком виплати іншого виду пенсії. Тому таке рішення повинно прийматися одночасно, одним і тим органом, що буде виключати як виплату особі двох видів пенсії, так і можливість того, що особа не буде отримувати ніякої пенсії.

З метою реалізації свого права на перевід на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», 18 січня 2016 року позивач подав заяву до управління ПФУ у Центрально-міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, яка 19 січня 2016 року була передана за належністю до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області. В цій заяві він просив перевести його на зазначену пенсію на підставі документів, що містяться в його пенсійній справі та надав копію трудової книжки, копію посвідчення ветерана військової служби. Вказані обставини підтверджуються копією заяви, повідомлення управління ПФУ у Центрально-міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2016 року №П9-16.

Тому, подаючи до органів ПФУ заяву про перевід на інший вид пенсії, ОСОБА_1 діяв на підставі та у відповідності як з наведеними нормами Законів, так у відповідності з вимогами зазначеного Порядку та Порядку№3-1. При задоволенні його заяви з однієї і тієї ж дати була б припинена виплата йому пенсії за Законом України «Про прокуратуру» та розпочата виплата пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», щоб відповідало б вимогам законодавства та виключало як можливість одночасного отримання ним зазначених видів пенсії, так і можливість не отримання ніякої пенсії взагалі.

Однак відповідач до даного часу безпідставно не розпочав йому виплату пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Так, 2 березня 2016 року позивачем отриманий лист від ГУПФУ від 8 лютого 2016 року за вих. 3217/03/03, в якому йому для призначення пенсії рекомендовано звернутися або в районний або в обласний військовий комісаріат.

Стаття 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає можливість оскарження дій виконавчих органів Пенсійного фонду відповідно до законодавства про звернення громадян.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застрахована особа має право оскаржувати в установленому законодавством порядку дії виконавчих органів Пенсійного фонду, їх посадових осіб.

Тому, бажаючи вирішити справу без звернення до суду, ОСОБА_1 діяв у відповідності до Закону «Про звернення громадян».

Так, 3 березня 2016 року, сподіваючись на те, що його заява буде вирішена відповідно до вимог Закону, його право на переведення на інший вид пенсії буде реалізовано, позивач подав на адресу ГУПФУ заяву, де ретельно виклав свої доводи, а також просив надати відповіді на певні питання та надіслати на його адресу копії певних документів. Також, висловлював сподівання, що ГУПФУ не буде вдаватися в дії, спрямовані на вигадування формальних підстав, з яких би відмовити йому в переведенні на зазначений вид пенсії і не спонукатиме його, такими не виваженими діями, на звернення за захистом свого права до суду та (або) інших державних органів. Ця заява була подана, як це зрозуміло з її змісту, відповідно до законодавства про звернення громадян.

Однак, з отриманої 15 квітня 2016 року відповіді позивач зрозумів, що до його звернення ставлення є або неуважним або байдужим.

28 квітня 2016 року він знов направив звернення, в якому припускав, що робітники Головного Управління ПФУ в Дніпропетровській області неуважно прочитали його повторне звернення, просив ще раз віднестися відповідально до питання про переведення його на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Крім того, просив надати йому недвозначну відповідь про наступне: чи визнає Головне Управління ПФУ в Дніпропетровській області його право на отримання вказаної пенсії; чи буде вчиняти ГУПФУ дії з переводу мене на зазначену пенсію.

Також, просив уважно вивчити його звернення від 3 березня 2016 року, надати відповіді на всі зазначені в ньому питання та надіслати на його адресу копії тих документів, про які він просив.

28 травня 2016 року ОСОБА_1 отримав відповідь (вих. ГУПФ №П535-16 від 18.05.2016), в якій йому так і не надали відповіді на питання, які він просив вирішити, а саме: чи визнає ГУПФУ моє право на отримання вказаної пенсії; чи буде вчиняти ГУПФУ дії з переводу його на зазначену пенсію. Також не були надіслані на його адресу копії тих документів, про які він просив.

Разом з тим, у відповіді, яку позивач отримав 28 травня 2016 року, містилося посилання на ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» і зазначено, що з цього питання ГУПФУ звернулося до Пенсійного фонду України.

Тому, 6 червня 2016 року він направив до ГУПФУ скаргу, в якій просив уважно вивчити цю норму, так як вона не містить заборони виплачувати пенсію особам, які мають таке право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зазначив, що стаття 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції прийнятої Законом України №911 від 24 грудня 2015 року) надає право особам, які працюють на посадах суддів і є ветеранами військової служби, отримувати пенсію відповідно до цього Закону.

ОСОБА_1 вказав, що простий аналіз двох зазначених норм не надає підстав сумніватися в наявності в нього права отримувати пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і висловив думку, що звернення ГУПФУ до Пенсійного фонду України, було або таким, що спрямовано на затягування вирішення його питання або таким, що свідчить про недостатнє знання Законів.

8 червня 2016 року поштою, після того, як позивач направив на адресу ГУПФУ скаргу від 6 червня 2016 року, ним була отримана копія запиту Головного управління Пенсійного фонду України на ім`я військового комісара Дніпропетровської області (вих. №13455/03/03).

Виходячи із змісту цього запиту ОСОБА_1 сподівався, що питання про перевід його на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», буде вирішено.

Після отримання копії цього запиту позивач повідомляв, що довідка про розмір його грошового забезпечення, про яку йдеться мова у запиті, станом як він пам`ятав, приблизно на 2008-2010 рік, міститься в його пенсійній справі. Тому, пропонував отримати цю довідку з Криворізького центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області. На висловлений ним погляд, це надавало можливість прискорити перевід його на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У відповіді №П831-16, П831/16/1 від 4 липня 2016 року йому рекомендовано вчинити певні дії, у томі числі отримати довідку-атестат з УПФУ, про що раніше жодного разу не згадувалося.

Для спроби вирішити спір в досудовому порядку, сприяння відповідачу у розрахунку пенсії, ОСОБА_1 самостійно отримав довідку від Військового прокурора Південного регіону України про розмір грошового забезпечення на даний час, а також довідку від 7 вересня 2015 року №П 95-16 з Криворізького Центрального управління ПФУ України в Дніпропетровській області. Вказані обставини підтверджуються копіями довідок.

23 вересня 2016 року, намагаючись вирішити спір в досудовому порядку, самостійно отримавши довідку від Військового прокурора Південного регіону України про розмір грошове забезпечення на даний час, а також довідку від 7 вересня 2015 року №П 95-16 з Криворізького Центрального управління ПФУ України в Дніпропетровській області, надав вказані документи на адресу ГУПФУ. В цій скарзі позивач звернув увагу відповідача на деякі норми законодавства України, які ним викладені в цьому позові вище та навів ще раз свої доводи.

Також ОСОБА_1 зазначав, що його заява обґрунтовано була прийнята Криворізьким Центральним управлінням ПФУ України в Дніпропетровській області, так як в пенсійній справі містяться всі необхідні для переводу на інший вид пенсії документи. Також вказав, що оскільки призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а отже і перевід на даний вид пенсії, відноситься до компетенції ГУПФУ, то його заява правомірно була направлена до ГУПФУ. Крім того, вказав, що ГУПФУ, відповідно до покладених на нього завдань, повноважень, які передбачені «Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі» та Порядку зобов`язано було запитати необхідні для переводу його на інший вид пенсії документи від Криворізького центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, та, при виникненні у ГУПФУ такої необхідності, від органів МО і інших, а органи, в яких ці документи були б запитані повинні були б їх надати. Вказане вбачається зокрема з положень наведеного Наказу МО України. В разі ж, якщо законні вимоги ГУПФУ не були б виконані, ГУПФУ повинно було вжити заходів, передбачених Законом для їх отримання.

Крім того, вказував, що на нього Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області тривалий час покладаються не передбачені Законом обов`язки щодо звернення до військкомату, що є неприпустимим, як це прямо передбачено ст. 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, вказав, що від нього вимагається надання довідки-атестату з УПФУ, але в п.7 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на який постійно посилалося ГУПФУ, такий документ як довідка-атестат взагалі не згадується.

Тому зазначив, що діями ГУПФУ в Дніпропетровській області порушуються його права.

Також вказав, що відповіддю від 6 червня 2016 року ГУПФУ рекомендувало ОСОБА_1 звернутися до військкомату з заявою про призначення пенсії відповідно зразка (додаток №1 Порядку №3-1). При цьому, звернув увагу, що згідно п.1 вказаного Порядку №3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років до головних управлінь Пенсійного фонду через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, але п.4 Порядку №3-1 не передбачає, що заява про перевід на інший вид пенсії подається до ГУПФУ через військкомат. Тому висловив думку, що порада звернутися до військкомату з заявою про призначення йому пенсії, є помилковою. При цьому вказав, що він звернувся в січні 2016 року з заявою про призначення йому пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до військкомату, який не вирішує питання про зупинення виплати пенсії, яку він вже отримував на той момент, то це б суперечило його бажанню перевестися на іншу пенсію та могло привести до одночасного отримання ним зазначених видів пенсії. Щоб такого не сталося, ОСОБА_1 повинен був одночасно відмовитися від отримання пенсії за Законом «Про прокуратуру». Це в свою чергу могло б привести до того, що він не отримував би ніякої пенсії.

Крім того, вважаючи за можливе, хоча ці документи від нього не були витребувані, і вони маються в пенсійній справі, та не впливають на можливість переводу на інший вид пенсії, надав відповідачу: копію паспорту, копію документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ВАТ "Ощадбанк".

ОСОБА_1 висловив думку, що як наданих ним документів, так і документів, наявних в його пенсійні справі, достатньо для переводу нього на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». В разі ж недостатності наданих ним документів, просив витребувати їх у відповідних органів. В тому разі, якщо його заява залишиться без задоволення, просив: надати йому недвозначну відповідь про наступне: чи визнає Головне Управління ПФУ в Дніпропетровській області його право на отримання вказаної пенсії; чи буде вчиняти ГУПФУ дії з переводу нього на зазначену пенсію; уважно вивчити його звернення від 3 березня 2016 року, надати відповіді на всі зазначені в ньому питання та надіслати на його адресу копії тих документів, про які він просив; надати копії запитів, які направлялися ГУПФУ з метою переводу нього на інший вид пенсії; роз`яснити яким нормативним документом передбачена довідка-атестат та ким і при яких умовах вона видається.

Також, просив врахувати, що наполегливий характер бездіяльності з боку ГУПФУ завдає йому вагому матеріальну шкоду та викликає лише негативні почуття, а тому виникають підстави для звернення до суду з позовом, в якому просити захистити свої права і відшкодувати моральну шкоду, яка в разі задоволення позову буде стягнута за рахунок коштів ПФУ, тобто ПФУ може понести зайві витрати.

До вказаної скарги ОСОБА_1 були додані такі додатки: довідка Військового прокурора Південного регіону України від 25.08.2016 № 18-316, довідка від 30.05.2016 №П64-16-16 Криворізького ЦОУПФУ з додатком, довідка від 07.09.2016 №П95-16 Криворізького ЦОУПФУ з додатком, копія паспорту, копія довідки про присвоєння реєстраційного номера платника податків, копія карти реквізитів АТ «Ощадбанк».

Незважаючи на наявність у відповідача всіх необхідних для призначення документів, виплата позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» розпочата не була.

У відповіді ГУПФУ від 12 жовтня 2016 року №П-1391-16, яку позивач отримав поштою 27 жовтня 2016 року зазначено, що йому раніше надавалися ретельні відповіді. Але як в цій відповіді, так в відповідях, які відповідач надавав раніш, насправді не було надано ніяких відповідей на його питання.

Намагаючись захистити своє право в досудовому порядку, 28 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Президента України з заявою, яка була надіслана 10 травня 2016 року Адміністрацією Президента України до Пенсійного Фонду України. Не отримавши відповіді від УПФУ повторно 22 липня 2016 року звернувся до Президента України з заявою, яка знов була надіслана 29 липня 2016 року Адміністрацією Президента України до Пенсійного Фонду України. 23 серпня 2016 року ПФУ надав мені відповідь на повторне звернення, додавши копію відповіді від 8 червня 2016 року на перше звернення, яке він насправді не отримував. Вказані обставини підтверджуються копіями його двох заяв, двох листів з Адміністрації Президента України, двох відповідей ПФУ. У відповіді від 6 червня 2016 року ПФУ процитував положення Закону та повідомив, що документи для призначення йому пенсії від уповноваженого органу не надходили. Таким чином Пенсійний фонд України також не з`ясував, що він насправді звертаясь не за призначенням пенсії, а, будучи пенсіонером та особою, права яких Пенсійний фонд України на повинен порушувати, надав мені помилкову відповідь. Скоріш всього така відповідь була надана на підставі хибної інформації, яку надало ГУПФУ.

Таким чином відповідач не скористався можливістю поновити його порушені права без звернення до суду відмовив у поновленні його порушеного права. Обставини намагання вирішити справу без звернення до суду підтверджуються копіями його звернень та скарг, копіями відповідей.

Переконавшись у неможливості вирішити спір в досудовому порядку позивач вирішив звернутися про захист його прав до суду.

Виходячи з наведених норм Конституції України, вказаних Законів України, інших нормативних актів, він мав право звернутися до відповідача про перевід його на інший вид пенсії, а відповідач зобов`язаний вчиняти дії з переведення пенсіонерів з одного виду пенсії на інший, а ніяк не будь-які інші органи.

При цьому, на момент звернення в його пенсійній справі були наявні всі документи, необхідні для переводу його на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», будь-яких додаткових документів для цього не потребувалося. Це вбачається і з тієї обставини, що відповідач не потребував в позивача ніяких документів, а лише радив звернутися до військкомату.

Дій з отримання пенсійної справи позивача, відповідач не вчинив. Направивши запит до військового комісара Дніпропетровської області, відповідач в подальшому не вчинив будь-яких дій, спрямованих на виконання його законної вимоги. Крім того, направляючи запит до військкомату про розмір його грошового забезпечення відповідно до Постанови КМ України від 31 травня 2012 року №505, відповідач вчинив незрозумілі дії, так як з заяви позивача від 18 січня 2016 року, яка була в його розпорядженні, вбачалося, що ОСОБА_1 звільнений в запас ще в 2001 році, а тому у військкоматі відомостей про його грошове забезпечення станом на 2012 рік, не могло бути ніяким чином.

ГУПФУ не надало позивачу ніякого розпорядження, протоколу або іншого документу, з якого би вбачалося, хто саме та коли розглядав його первісну заяву, хто саме та коли прийняв якесь передбачене «Порядком» рішення. Не вбачається цього і з текстів відповідей.

ОСОБА_1 вважає, що надана йому рекомендація відповідача про звернення до військкомату є неправомірною, так як він є пенсіонером з 2001 року, а згідно п.4 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою ПФУ від 30.07.2007 року №3-1 (далі за текстом «Порядок №3-1»), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію.

При недостатності, на думку відповідача, наявних в пенсійні справі документів для виплати позивачу пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідач мав право та обов`язок витребувати необхідні документи, але цього не вчинив. Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області тривалий час покладаються на нього не передбачені Законом обов`язки щодо звернення до військкомату, що є неприпустимим, як це прямо передбачено ст. 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 вважає, що його право на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є очевидним. Також, він вважає, що очевидним є і те, що ГУПФУ повинно було перевести його на цей вид пенсії.

Розмір пенсії, який він мав право отримувати з січня 2016 року дорівнює 9163 грн. 81 коп., а з серпня 2016 року 10740 грн. 00 коп. Визначення ним такого розміру пенсії ґрунтується на наступному.

Звертаючись в 2001 році за отримання пенсії ОСОБА_1 обрав пенсію за Законом України «Про прокуратуру», так як цим Законом передбачалося, що граничний розмір пенсії може становити 90% заробітку, в той же час Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" був меншим, чим 90%.

При зверненні за призначенням пенсії він надав до управління Пенсійного фонду України в Центрально-міському районі м. Кривого Рогу певні документи, які підтверджували його вислугу, підстави звільнення та розмір грошового забезпечення. Ці документи в нього були прийняті, по ним була визначена вислуга років (страховий стаж) та розмір пенсії. В подальшому позивач надавав додаткові документи, з деяких питань розміру пенсії звертався до суду, який виносив рішення і ці рішення виконувалися. В травні 2008 року він отримав від Військового прокурора Південного регіону України довідку, в якій було зазначено, що його середньомісячне грошове забезпечення за останньою посадою складається з таких видів його грошового забезпечення: посадовий оклад 2265 грн. 00 коп., військове звання 130 грн. 00 коп., вислуга років (40%) 958 грн. 00 коп. Також були зазначені інші виплати, які передбачені законодавством: надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (80%) 2682 грн. 40 коп.; надбавка за доступ до державної таємниці (15%) 339 грн. 75 коп.; премія (50%) 3187 грн. 58 коп.; матеріальна допомога на оздоровлення (1/12) - 796 грн. 89 коп. матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових потреб (1/12) 796 грн. 89 коп. Разом розмір грошового забезпечення був визначений в розмірі 11516 грн. 51 коп. Цю довідку він надав до УПФУ і на підставі її розмір його пенсії був визначений в розмірі 10040 грн. 86 коп. Вказані обставини підтверджуються копією довідки від 07.09.2016 №П95-16 Криворізького ЦОУПФУ з додатком.

При призначенні ОСОБА_1 пенсії управління Пенсійного фонду України в Центрально-міському районі м. Кривого Рогу обґрунтовано керувалося положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в частині того, які виплати підлягають врахуванню при визначенні розміру пенсії.

На даний час ним отримана довідка Військового прокурора Південного регіону України від 25 серпня 2016 року, згідно якої посадовий оклад військового прокурора гарнізону з 31 травня 2012 року по 3 серпня 2016 року становив 2714 грн. 00 коп. , а з 3 серпня 2016 року - - 3393 грн. 00 коп., оклад за військовим званням «підполковник юстиції» становить 130 грн. 00 коп., а до інших видів грошового забезпечення, які враховуються для нарахування грошового забезпечення, відносяться надбавка за вислугу років, надбавка за виконання особливо важливої роботи, надбавка за службу в умовах режимних обмежень, премія, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових потреб. Цю довідку він направив до відповідача. Вказані обставини підтверджуються копією його скарги до відповідача від 23 вересня 2016 року з додатками.

Розмір його посадового окладу збільшився в 2012 році. Після його звернення 18 січня 2016 року про перехід на інший вид пенсії, відповідач повинен був би визначити йому розмір пенсії з урахуванням наявних в його пенсійні справі документів та цих змін.

ОСОБА_1 вважає, що в січні липні 2016 року відповідач повинен був при обчисленні йому пенсії врахувати: посадовий оклад в розмірі 2714 грн. 00 коп., надбавку за вислугу років (40% від посадового окладу та окладу за військовим званням) 1137 грн. 60 коп. (2714 грн. 00 коп. + 130 грн. 00 коп. поділити на 100, помножити на 40); надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (80% від суми посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, яка дорівнює 3981 грн. 00 коп.) 3148 грн. 80 коп.; надбавку за доступ до державної таємниці (15% від суми посадового окладу, суми окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, яка дорівнює 3981 грн. 00 коп.) 597 грн. 15 коп.; премію (50% від суми посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи та надбавки за доступ до державної таємниці, яка дорівнює 7727 грн. 55 коп. ) 3863 грн. 78 коп.; 1/12 частини матеріальна допомога на оздоровлення (повна сума складається суми посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, надбавки за доступ до державної таємниці та премії, яка дорівнює 11159 грн. 28 коп.) - 965 грн. 94 коп.; 1/12 частини матеріальна допомога на оздоровлення (повна сума складається суми посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, надбавки за доступ до державної таємниці та премії, яка дорівнює 11159 грн. 28 коп.) - 965 грн. 94 коп. Усього середньомісячний розмір грошового забезпечення відповідач повинен був визначити в розмірі 13091 грн. 16 коп. Розмір пенсії відповідач повинен був визначити в розмірі 9163 грн. 81 коп. (13091 грн. 16 коп. поділити на 100 помножити на 70). Усього відповідач повинен був йому сплатити пенсію за січень-липень 2016 року у сумі 64146 грн. 67 коп.

Починаючи з серпня 2016 року відповідач повинен був при обчисленні позивачу пенсії врахувати: посадовий оклад в розмірі 3393 грн. 00 коп., надбавку за вислугу років (40% від посадового окладу та окладу за військовим званням) 1409 грн. 20 коп. (3393 грн. 00 коп. + 130 грн. 00 коп. поділити на 100, помножити на 40); надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (80% від суми посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, яка дорівнює 4932 грн. 00 коп.) 3945 грн. 76 коп.; надбавку за доступ до державної таємниці (15% від суми посадового окладу, суми окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, яка дорівнює 4932 грн. 00 коп.) 739 грн. 80 коп.; премію (50% від суми посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи та надбавки за доступ до державної таємниці, яка дорівнює 8877 грн. 76 коп. ) 4438 грн. 88 коп.; 1/12 частини матеріальна допомога на оздоровлення (повна сума складається суми посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи надбавки за доступ до державної таємниці та премії, яка дорівнює 13316 грн. 64 коп.) - 1109 грн. 72 коп.; 1/12 частини матеріальна допомога на оздоровлення (повна сума складається суми посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи та надбавки за доступ до державної таємниці та премії, яка дорівнює 13316 грн. 64 коп.) - 1109 грн. 72 коп.

Усього середньомісячний розмір грошового забезпечення відповідач повинен був визначити в розмірі 15536 грн. 08 коп.

Розмір пенсії відповідач повинен був визначити в розмірі 10875 грн. 26 коп. (15536 грн. 08 коп. поділити на 100 помножити на 70). Відповідно ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

З урахуванням даної норми відповідач починаючи з серпня 2016 року повинен був сплачувати позивачу пенсію у сумі по 10740 грн. 00 коп. щомісячно, а усього станом на жовтень 2016 року - 32220 грн. 00 коп.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив Визнати протиправною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає у не переведенні з 1 січня 2016 року ОСОБА_1 з пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та невиплаті пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2016 року, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".Визнати за ОСОБА_1 право на отримання з 1 січня 2016 року пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".Стягнути з головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 непризначену та невиплачену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсію за період з січня 2016 року по липень 2016 року включно у сумі 64146 грн. 67 коп.Стягнути з головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 непризначену та невиплачену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсію за період з серпня 2016 року по жовтень 2016 року включно 32220 грн. 00 коп., а вразі вирішення справи пізніше листопада 2016 року: за період з серпня 2016 року по день винесення рішення, з розрахунку по 10740 грн. 00 коп. щомісячно.Стягнути з головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 20000 грн.00 коп.Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, перевести ОСОБА_1 з 1 січня 2016 року з пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" шляхом припинення з 1 січня 2016 року виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та виплатою з 1 січня 2016 року ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначивши розмір пенсії ОСОБА_1 за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": з 1 січня 2016 року по серпень 2016 року - в розмірі 9163 грн. 81 коп., а з серпня 2016 року - в розмірі по 10740 грн. 00 коп. щомісячно до настання підстав для припинення виплати пенсії або для зміни розміру пенсії.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та наполягав на їхньому задоволенні.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їхньому задоволенні, надавши суду відповідні письмові заперечення.

Судом встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 частково підтверджуються письмовими матеріалами справи, а саме.

Як передбачено ст. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24 грудня 2015 року, ветерани військової служби, які працюють на посаді судді, мають право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Стаття 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції прийнятої Законом України №911 від 24 грудня 2015 року), надає право особам, які працюють на посадах суддів і є ветеранами військової служби, отримувати пенсію відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст.1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Відповідно до ст.1-2 цього ж Закону, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи офіцерського складу. Згідно ст.7 цього ж Закону, військовослужбовцям, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Як передбачено ст.45 ч.3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, які на день звільнення мають вислугу 20 років і більше.

Як передбачено п.1.5 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі за текстом «Порядок»), затвердженого Постановою правління ПФУ 25.11.2005 №22-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Пунктом 4.1.цього Порядку передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Як передбачено п.4.2. вказаного Порядку, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно п.4 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою ПФУ від 30.07.2007 року №3-1 (далі за текстом «Порядок №3-1»), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію.

Відповідно до п. 3.14. «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей», затвердженого Наказом Міністерства України від 14 серпня 2014 року №530, за запитом органів Пенсійного фонду України обласний військовий комісаріат (у межах своєї компетенції) доопрацьовує подані документи для призначення пенсії, а також надсилає додаткові документи (або їх завірені копії), які впливають на розмір пенсії. Водночас, розрахунок вислуги років для призначення пенсії та витяги з наказів про звільнення і виключення військовослужбовця із списків військової частини, долучаються до його особової справи для постійного зберігання.

Згідно п.3 «Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі» (далі за текстом «Положення»), затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, основними завданнями ГУПФУ є, зокрема, реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення, виконання інших завдань, визначених законом. Відповідно до п. 4.4 цього ж Положення Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасну і в повному обсязі виплату пенсій. Згідно до п.6 вказаного Положення, Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Стаття 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає можливість оскарження дій виконавчих органів Пенсійного фонду відповідно до законодавства про звернення громадян.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застрахована особа має право оскаржувати в установленому законодавством порядку дії виконавчих органів Пенсійного фонду, їх посадових осіб.

Згідно ст.6 Конституції України, органи влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 4 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Як передбачено ст. 22 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист.

Згідно п.3 «Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі» (далі за текстом «Положення»), затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, основними завданнями ГУПФУ є, зокрема, реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення, виконання інших завдань, визначених законом. Таким чином, виходячи з зазначених норм Конституції України, державна політика з питань пенсійного забезпечення спрямована на отримання громадянами пенсії у розмірі, передбаченому Законом і на відповідача покладений обов`язок призначати пенсію в розмірі, який відповідає вимогам Закону.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Згідно ст. 87 цього ж Закону України, нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням

за одержанням пенсії. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що

призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до п. 4.4 цього ж Положення Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне і в повному обсязі виплату пенсій. Згідно до п.6 вказаного Положення, Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Відповідно до ст.1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Відповідно до ст.1-2 цього ж Закону, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи офіцерського складу. Згідно ст.7 цього ж Закону, військовослужбовцям, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, які на день звільнення мають вислугу 20 років і більше.

Як передбачено ст.45 ч.3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Як передбачено ст. 48 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому, днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення, днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ст. 49 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України. Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії. Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Відповідно до ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому, середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій, визначається в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як передбачено п.1.1 «Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого Наказом МО України № 75 від 5.03.2001 року, грошове забезпечення військовослужбовців складається з окладів грошового утримання та додаткових видів грошового забезпечення. До окладів грошового утримання належать оклади за військовим званням та посадові оклади. Додаткові види грошового забезпечення включають підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, одноразові й щомісячні винагороди, морське грошове забезпечення, матеріальні та грошові допомоги і премію.

Згідно п.13.1 «Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого Наказом МО України № 75 від 5.03.2001 року, військовослужбовцям за вислугу років на військовій службі виплачується відсоткова надбавка до окладів за військовим званням і основною чи тимчасово займаною посадою у таких розмірах на місяць: від 25 і більше років - 40%.

Відповідно до п.33.1. цього ж Наказу МО України, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) у разі вибуття в щорічну чергову відпустку виплачується грошова допомога на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Як передбачено п.34.1. названого Наказу МО України, командири військових частин, начальники військових навчальних закладів, керівники установ та організацій Збройних Сил України, мають право преміювати військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів та вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи) за їх особистий внесок у загальні результати служби.

Згідно п.36.1. цього ж Наказу МО України, особам офіцерського складу для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога у розмірі місячного окладу грошового утримання.

Як передбачено ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Як передбачено ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:визнання права;відшкодування моральної (немайнової) шкоди;визнання незаконними бездіяльності органу державної влади.

Відповідно до 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Стаття 65 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачає, що особи, винні в порушенні законодавства про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, зазначених у цьому Законі, а також у несвоєчасному оформленні або поданні документів для призначення пенсії, у видачі для оформлення пенсій недостовірних даних і документів, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як передбачено ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

З огляду на наведене суд вважає, за необхідне визнати протиправною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає в не переведенні з 1 січня 2016 року ОСОБА_1 з пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і невиплаті пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2016 року, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як передбачено ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що протиправними діями відповідача позивачеві дійсно було завдано моральної шкоди розмір якої, враховуючи вимоги розумності і справедливе, є 1500 гривень, що є достатнім для відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 256 ч.1 п.1 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій у межах стягнень за один місяць.

Відповідно ст. 256 ч.2 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь в справі або за власної ініціативи, зазначаючи це в постанові, може звернути до негайного виконання постанову про присудження суми боргу платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Ураховуючи викладене, керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 11, 71, 86, 94, 158-163, 167, 256 КАС України,
П О С Т А Н О В И В:
Позов ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання права на отримання відповідної пенсії, стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає в не переведенні з 1 січня 2016 року ОСОБА_1 з пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і невиплаті пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2016 року, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Визнати за ОСОБА_1 право на отримання з 1 січня 2016 року пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Стягнути з головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 непризначену та невиплачену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсію за період з січня 2016 року по липень 2016 року включно в сумі 64 146 грн. 67 коп.

Стягнути з головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 непризначену та невиплачену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсію за період з серпня 2016 року по січень 2017 року включно в сумі 64 440 грн. із розрахунку по 10 740 грн. щомісячно.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з 1 січня 2016 року з пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» шляхом припинення з 1 січня 2016 року виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та виплатою з 1 січня 2016 року ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визначивши розмір пенсії ОСОБА_1 за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: з 1 січня 2016 року по серпень 2016 року в розмірі 9 163 грн. 81 коп., а з серпня 2016 року в розмірі 10 740 грн. 00 коп. щомісячно до настання підстав для припинення виплати пенсії або для зміни розміру пенсії.

Допустити до негайного виконання постанову суду в межах стягнення пенсії за один місяць в сумі 10 740 грн. 00 коп.

Стягнути з головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 1 500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 435 грн.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення суду, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Онопченко