Справа № 818/138/17
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 р. Справа №818/138/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Терехової О.Ю.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "ОСОБА_4 століття плюс" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне підприємство «ОСОБА_4 століття плюс», звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом Головного управління ДФС у Сумській області в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 27.10.2016 № НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуване податкове повідомлення рішення прийняте на підставі акта перевірки № 175/14-05-24/32149065/42 від 03.10.2016 року.

Позивач вважає, що у висновках акту перевірки ревізором використовуються припущення, що не відповідає вимогам норм чинного законодавства України. Ревізор беручи за основу матеріали досудового розслідування, листи інших податкових інспекцій, в яких на обліку перебувають субєкти господарювання, взаємовідносини з якими перевіряються, робить висновки про нереальність здійснення підприємством господарських операцій з його контрагентами.

При цьому, позивачем до перевірки були надані оригінали всіх наявних та необхідних первинних документів, в повному обсязі.

Крім того, позивач зазначає, що як на момент здійснення господарських операцій з контрагентами, так і на момент проведення перевірки, останні є діючими, про що свідчить інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань.

Відповідно до рахунків-фактур, актів здачі-прийняття робі (надання пслуг) та зареєстрованих податкових накладних підприємством були сплачені кошти за проведені роботи та надані послуги, включаючи податок на додану вартість (надалі - ПДВ). На проведені роботи/ надані послуги постачальниками складені, належним чином оформлені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові накладні. Керуючись положеннями діючого податкового законодавства України, при складанні податкових декларацій з ПДВ сплачені суми ПДВ підприємством віднесені до складу податкового кредиту відповідних звітних податкових періодів.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на наступне.

Відповідачем на підставі ухвали слідчого судді Соломянського районного суду м.Києва від 01.08.2016 в справі №760/6919/16-к було проведено позапланову документальну перевірку ПП «ОСОБА_4 століття плюс».

За наслідками перевірки були зроблені висновки, що дії ПП «ОСОБА_4 століття Плюс» направлені виключно на мінімізацію податкових зобовязань. Така направленість дій платника свідчить, що формування податкового кредиту за операціями із ТОВ «Європейська будівельно фасадна компанія», ТОВ «РЗХ лімітед», ТОВ «Ека Строй Плюс», ТОВ «Інтербілд комьюніті», ТОВ «Макао союз» є поза межами здійснення господарської діяльності, і не може відображатися в податковому обліку підприємства. Якщо здійснення господарської операції фактично не відбувалось, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачену законодавством. Враховуючи вищевикладене, ПП «ОСОБА_4 століття Плюс» на порушення вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст.198 п.200.1 ст.200 Кодексу завищено податковий кредит з ПДВ на загальну суму 37 857 грн.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, Головним управління ДФС у Сумській області на виконання ухвали слідчого судді Соломянського районного суду м.Києва від 01.08.2016 в справі №760/6919/16-к проведена позапланова невиїзна документальна перевірка ПП «ОСОБА_4 столітя плюс» з питань дотримання вимог податкового законодавства по фінансово-господарським операціям з ТОВ «ЄС Європейська будівельно-фасадна компанія», TOB «РЗХ Лімітед», ТОВ «Ека строй плюс», ТОВ «Інтербілд комьюніті», ТОВ «Макао союз» за результатами якої складено акт №175/14-05-24/32149065/42 від 03.10.2016 в якому контролючим органом зроблено висновок про порушення п.198.1, п. 198.3 ст.198, ст.200.1 Податкового кодексу України в частині завищення податкового кредиту по господарським операціям із вказаними контрагентами (т.1 а.с. 19 55, 241 - 251).

На підставі зазначеного акту перевірки було прийняте податкове повідомлення-рішення від 27.10.7016 № НОМЕР_1 щодо визначення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 47321,25 грн. (в т.ч. основний платіж - 37857,0 грн., штрафна санкція - 9464,25 грн.) (т.1 а.с. 9).

Суд частково погоджується з висновками акту перевірки виходячи з наступного.

З матеріалів справи суд вбачає, що між позивачем та ТОВ «ЄС Європейська будівельно-фасадна компанія» укладено два договори підряду №ДП - 18/03 від 18.03.2015, №27/03 від 27.03.2015 на виконання робіт по частковому ремонту напольних люків та монтаж банерної сітки (т.1 а.с. 71 74, 81 - 84).

На виконання робіт складені акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та виписані податкові накладні на загальну суму 21000,00грн. у т.ч. ПДВ 3500,00грн., що включено позивачем до складу податкового кредиту за березень 2015р. Розрахунки проведено у безготівковій формі згідно платіжних доручень від 06.04.2015 та 14.04.2015р. (т.1 а.с. 75 80, 85 - 90).

Також, між позивачем та ТОВ «Ека строй плюс» укладено договір підряду №03/06 від 03.06.2015 на виконання робіт з монтажу банерної сітки та монтажу захисної сітки фасаду (т.1 а.с. 122 125).

На виконання робіт складені акти приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 03.06.2015, виписана податкова накладна на загальну суму 18720,00грн. у т.ч. ПДВ 3120,00грн., що включено позивачем до складу податкового кредиту за червень 2015р., розрахунки проведено у безготівковій формі згідно платіжного доручення (т.1 а.с. 126 132).

Суд вважає, що документи щодо операцій по виконанню зазначеного вище договору між позивачем та його контрагентом мають всі обовязкові реквізити визначені законодавством, а відтак є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку та відображають фактично здійснені позивачем господарські операції.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Тобто умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність податкових накладних, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З матеріалів справи суд вбачає, що перелічені вище податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 201.8 ст.201 Податкового кодексу України, визначено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно п.201.10. ст. 9 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент видачі зазначених вище податкових накладних позивач та його контрагенти ТОВ «ЄС Європейська будівельно фасадна компанія», ТОВ «Ека строй плюс» були зареєстровані органами державної податкової служби у встановленому законодавством порядку в якості платників податку на додану вартість, про що є відповідне свідоцтво, а отже мали право складати податкові накладні.

Зважаючи, що позивач має належним чином оформлені податкові накладні, матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем та його контрагентом зобов'язань за спірними правочинами, копії первинних документів не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, ст. 44, ст. 201 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, то, суд вважає, що сума податку на додану вартість по господарським операціям з ТОВ «ЄС Європейська будівельно фасадна компанія» та ТОВ «Ека строй плюс» правомірно віднесена позивачем до складу податкового кредиту.

При цьому, посилання відповідача на те, що складені акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) не містять прізвища та посади особи відповідальної за здійснення господарської операції та не містять відомості про адресу надання послуг суд вважає безпідставним виходячи з наступного.

З матеріалів справи суд вбачає, що відповідно до додатку №1 до договору підряду від 03.06.2015 № 03/06, укладеного між позивачем та ТОВ «Ека строй плюс», визначена адреса виконання робіт: м.Київ, вул. Хрещатик, 52 (т.1 а.с. 125). Акт приймання передачі виконаних робіт, складений на виконання вказаного договору від Підрядника - ТОВ «Ека строй плюс» підписаний директором ОСОБА_5, від Замовника ПП «ОСОБА_4 Плюс» підписаний директором ОСОБА_1 (т.1 а.с.126).

Також, відповідно додатку до договору підряду від 18.03.2015 р. №ДП 18/03, укладеного між позивачем та ТОВ «ЄС Європейська будівельно фасадна компанія», визначена адреса виконання робіт: м.Київ, вул. Велика Житомирська, 2 а (т.1 а.с. 74). В акті здачі приймання робіт по вказаному договору зазначено, що виконавцем проведені роботи: частковий ремонт напільних люків за адресою м.Київ, вул. Велика Житомирська, 2 а. Даний акт затверджений та підписаний від Виконавця - директором ОСОБА_6, від Замовника - директором ОСОБА_1 (т.1 а.с. 75)

Відповідно додатку до договору підряду від 27.03.2015 р. №ДП 27/03, укладеного між позивачем та ТОВ «ЄС Європейська будівельно фасадна компанія», визначена адреса виконання робіт: м.Київ, вул. Велика Васильківська, 2 (т.1 а.с. 84). В акті здачі приймання робіт по вказаному договору зазначено, що виконавцем проведені роботи: монтаж банерної сітки за адресою м.Київ, вул. Велика Васильківська, 2. Даний акт затверджений та підписаний від Виконавця - директором ОСОБА_6, від Замовника - директором ОСОБА_1 (т.1 а.с. 85). Отже зазначене вище твердження відповідача спростовується матеріалами справи.

Також безпідставним суд вважає і посилання відповідача на не знаходження за місцем реєстрації ТОВ «Ека строй плюс» та ТОВ «ЄС Європейська будівельно фасадна компанія». Так відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадянських формувань, на час здійснення вказаних господарських операцій, відомості про відсутність за юридичною адресою вказаних підприємств до ЄДР не вносились (т.1 а.с. 209 213).

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що податковим органом не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень рішень в частині визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 6 620,00 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 1 655,00 грн. по господарським операціям позивача з ТОВ «Ека строй плюс» та ТОВ «ЄС Європейська будівельно фасадна компанія», відтак позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «РЗХ Лімітед» укладено договори підряду:

- № 02/06 від 02.06.2015р на виконання робіт з демонтажу банерної сітки та демонтажу захисної сітки фасаду (т.1 а.с. 91 94);

- №25 від 25.05.2015р. на виконання робіт з монтажу тонувальної плівки на вітринах готелю (т.1 а.с. 101 104);

- №14 від 01.05.2015р. про надання транспортних послуг (т.1 а.с. 112 115).

На підставі вказаних договорів були складені акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), та виписані податкові накладні на загальну суму 20956,00грн. у т.ч. ПДВ 3492,67грн., що включено позивачем до складу податкового кредиту за травень і червень 2015р. (т.1 а.с. 95 100, 105 111, 116 121).

Також між позивачем та ТОВ «Інтербілд комьюніті» укладено договора підряду:

- №30/10 від 30.10.2015р. на виконання робіт з демонтажу банерів (т.1 а.с. 133 136);

- № 02/11 від 02.11.2015р. на виконання робіт з демонтажу та монтажу банерної сітки (т.1 а.с. 144 147);

- №16/11 від 16.11.2015р. на виконання робіт з часткового ремонту балкону та ремонту фасадного декору (т.1 а.с. 154 157);

- №17/11 від 17.11.2015р. на виконання робіт по заміні аварійної ділянки пожежної труби (т.1 а.с. 164 167).

На підставі вказаних договорів були скадені акти приймання-передачі виконаних робіт та виписано податкові накладні на загальну суму 103717,80 грн., в т.ч. 17286,30 ПДВ грн., розрахунки проведені у безготівковій формі (т.1 а.с. 137 143, 148 153, 158 163, 168 173).

Крім того, між позивачем та ТОВ «Макао союз» укладено договора підряду:

- №26/01 від 26.01.2016р. на виконання робіт з часткового ремонту козирка заднього двору (т.1 а.с. 174 177);

- №10/02 від 10.02.2016р. на виконання часткового ремонту приміщення цеху лікарських препаратів (т.1 а.с. 184 187);

- №12/02 від 12.02.2016р. на виконання робіт з монтажу та демонтажу декору у торговельних залах супермаркетів ЕКО маркет (т.1 а.с. 194 197).

На підставі вказаних договорів складені акти надання послуг та виписані податкові накладні на загальну суму 62748,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 10458,33 грн., які були включені позивачем до складу податкового кредиту березня 2016р., розрахунки проведені у безготівковій формі (т.1 а.с. 178 183, 188 193, 198 203).

Суд зазначає, що акти приймання - передачі виконаних робіт TOB «РЗХ Лімітед», ТОВ «Інтербілд Комьюніті» та ТОВ «Макао Союз» не містять відомості про найменування обєкту, на якому виконані роботи та його адресу. Акт надання транспортних послуг взагалі не містить будь якої інформацію щодо обсягу господарської операції, (маршрут автомобіля, його марку та номер, пробіг, витрат пального, що транспортувалося, інше). Зазначені послуги не підтверджені товаротранспортними накладними.

У відповідності до засад Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарські операції повинні обліковуватись відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Згідно статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХІV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 цієї ж статті Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 ПК, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За правилами пункту 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як вже зазначалось судом, перевірка відповідачем була проведена у звязку з надходженням ухвали слідчого судді Соломянського районного суду м.Києва від 01.08.2016 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000630 від 08.12.2015. З матеріалів суд вбачає, що у рамках вказаного кримінального провадження допитано ряд осіб, які значаться керівниками та засновниками вказаних вище контрагентів позивача. Зокрема, згідно протоколів допиту гр. ОСОБА_7 (засновник ТОВ «Інтербілд Комьюніті»), гр. ОСОБА_8 (засновник та директорТОВ «Макао Союз»), гр. ОСОБА_9 (засновник та директор TOB «РЗХ Лімітед») вказали, що вони не мають ніякого відношення до діяльності даних підприємств, будь-які фінансово-господарські документи, угоди, податкові накладні та інші фінансові документи від імені даних СГД не підписували. (т.1 а.с. 235 240, 252 254)

Такі обставини не можуть залишитися неврахованими судом, оскільки ознаки фіктивного підприємства несумісні з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами.

Зазначене вище, на думку суду, дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом від імені особи, яка заперечує свою участь у створенні та діяльності контрагента платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 05.03.2012 по справі №21 421а11, від 06.10.2015 по справі №2а 18901/11/2670, від 22.03.2016 по справі №810/620/14.

Таким чином, виходячи з викладеного вище суд доходить висновку, що позовні вимоги в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "ОСОБА_4 століття плюс" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення від 27.10.2016 № НОМЕР_1 в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 6 620,00 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 1 655,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 04.04.2017 року.

Суддя В.О. Павлічек