Справа № 802/237/17-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/237/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дмитришена Руслана Миколаївна

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

11 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника третьої особи: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до атестаційної комісії № 5 Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до атестаційної комісії № 5 Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Національної поліції України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування висновків.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року позов задоволенно.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, третя особа - Головне управління Національної поліції України у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник третьої особи доводи апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та за обставин викладених в ній просила суд задовольнити її, а постанову суду першої інстанції - скасувати.

Позивач та відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь позивача та представника відповідача в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника третьої особи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_3 з жовтня 1996 року по листопад 2015 року служив в органах внутрішніх справ України, що підтверджується послужним списком.

Відповідно до пунктів 9, 12 Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", у зв'язку із припиненням виконання функцій Головним управлінням МВС України у Вінницькій області, та створенням Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, на підставі заяви, наказом ГУ Національної поліції у Вінницькій області № 2 о/с від 07 листопада 2015 року позивача призначено на посаду заступника начальника управління - начальник відділу управління логістики та матеріально - технічного забезпечення Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, як такого, що прибув з МВС України з присвоєнням спеціального звання "майор поліції".

В подальшому, 12 лютого 2016 року начальником ГУ Національної поліції у Вінницькій області було прийнято наказ № 146 "Про організацію проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції у Вінницькій області", відповідно до якого було зобов'язано провести атестування поліцейських ГУНП у Вінницькій області та підпорядкованих підрозділів атестаційними комісіями, починаючи з 15 лютого 2016 року та створено атестаційні комісії. Керівникам структурних та територіальних підрозділів ГУНП у Вінницькій області наказано скласти списки поліцейських ГУНП та підпорядкованих підрозділів, які підлягають атестуванню.

Наказом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 25 травня 2016 року № 620 "Про затвердження персонального складу атестаційних комісій Головного управління Національної поліції у Вінницькій області", затверджено персональний склад атестаційних комісій, в тому числі, атестаційної комісії № 5 Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. У склад комісій увійшли як фахові спеціалісти так і представники громадськості.

Згідно матеріалів справи, тимчасово виконуючим обов'язки начальника ГУНП у Вінницькій області складено атестаційний лист щодо ОСОБА_3, надалі безпосереднім керівником у відповідності пункту 9 розділу IV Інструкції №1465, внесено до розділу ІІ атестаційного листа висновок "займаній посаді відповідає".

За результатами проведеного тестування позивач набрав по загальним навичкам 9 балів та по професійному тесту 25 бал.

Висновком атестаційної комісії № 5 ГУ Національної поліції у Вінницькій області, що оформлений протоколом ОП №15.00006020.0036016 від 07.06.2016 р., встановлено, що ОСОБА_3 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення атестаційної комісії № 5 оформлене протоколом ОП № 15.0000.6020.0036016 від 07 червня 2016 року є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах Інструкції та Закону України "Про Національну поліцію", прийняте без урахування усіх обставин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Так, спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VІІІ) та "Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських".

Відповідно до п. п. 9, 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VІІІ, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Як визначено пунктом 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VІІІ, працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до такої схеми співвідношення спеціальних звань, зокрема старший прапорщик міліції - старший сержант поліції.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач згідно його особистої заяви прийнятий на службу в поліцію на підставі наказу від 07 листопада 2015 року №2 о/с "По особовому складу". При цьому, вказаний наказ не містить жодних застережень про тимчасовість призначення позивача на посаду, а також свідчить про те, що позивач відповідає вимогам до поліцейських, визначеними Законом №580-VІІІ.

Зазначений наказ не містить будь-яке подвійне трактування підстав для його прийняття. При цьому, видаючи такий наказ керівник ГУ НП у Вінницькій області взяв на себе відповідальність за його достовірність, а саме, за відповідність позивача вимогам до поліцейських та за його призначення.

До того ж відповідно до пункту 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Аналіз пункту 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №580-VІІІ свідчить про те, що вказана норма не визначає будь-якого окремого порядку прийняття на службу в поліцію, а визначає порядок прийняття на службу в поліцію осіб, які проходили службу в органах міліції, у зв'язку з ліквідацією цих органів - суб'єктів публічного права та утворення органів поліції.

Наявність тимчасового штату органу не виключає прийняття на службу безстроково, як і наявність затвердженого постійного штату органу не виключає прийняття на службу тимчасово. Згідно з ч.2 ст.58 Закону № 580-VІІІ строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту. Прийняття на службу постійно або тимчасово встановлюється наказом згідно з яким приймається на службу особа.

Наказ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 07 листопада 2015 року № 2 о/с відносно позивача про прийняття його на службу в поліцію та призначення на посаду не містить жодних застережень про тимчасовість призначення на посаду.

Отже, ОСОБА_3 з 07 листопада 2015 року проходить служу на посаді в органах Національної поліції у відповідності до ст. 58 Закону України № 580-VІІІ безстроково.

Законом України № 580-VІІІ також визначені мета та підстави атестування поліцейських. Відповідно до ч.1 ст.57 Закону атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Наведені у частині 2 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" підстави для проведення атестування є вичерпними.

Закріплену у частині 1 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" мету атестування ГУНП у Вінницькій області необґрунтовано розцінило як самостійну і достатню підставу для проведення атестування поліцейських, серед яких був і позивач, з ціллю визначення можливості їх звільнення через службову невідповідність, хоча наявності конкретних передумов (порушення порядку і правил несення служби тощо) для призначення атестування у такому контексті відповідач не довів.

Отже, суд першої інстанції вірно вказав, що позивача протиправно включено до списку поліцейських, які підлягають атестуванню.

Крім того, правові та організаційні засади процедури оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов'язкам, проведення оцінки їх професійного рівня (атестації) врегульовано Законом України "Про професійний розвиток працівників" від 12.01.2012 р. №4312-VI.

Статтею 12 Закону №4312-VI визначені категорії працівників, які не підлягають атестації, зокрема згідно з частиною першою цієї статті не підлягають атестації працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Матеріалами справи підтверджено, що позивача було призначено на посаду наказом начальника ГУПН у Вінницькій від 07.11.2015 року № 2 о/с вперше. Таким чином, атестація працівника, який пропрацював менше одного року після прийняття його на роботу (у тому числі на службу до поліції), безвідносно до вирішення питань кар'єри (призначення поліцейського на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження не відповідає меті та завданню атестування і суперечить вимогам Закону України "Про професійний розвиток працівників" та Закону України "Про Національну поліцію".

Судом встановлено, що в рішенні атестаційної комісії № 5 від 07 червня 2016 року не вказано, з яких підстав останні дійшли висновку, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, якими критеріями керувалася комісія, приймаючи такі рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення атестаційної комісії № 5 Головного управління Національної поліції у Вінницькій області оформлене протоколом ОП № 15.00006020.0036016 від 07 червня 2016 року є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах Інструкції та Закону України "Про Національну поліцію", прийняте без урахування усіх обставин, є таким, що безпосередньо порушує права позивача з питань проходження публічної служби.

У пункті 53 Рішення по справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява №387/03), Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом"; тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

В процесі судового розгляду спору на підтвердження обґрунтованості висновків атестаційної комісії про невідповідність займаній посаді, апелянт не навів суду аргументів, які б відповідали зазначеним вище критеріям доведення "поза розумними сумнівом", та не надав належні та допустимі докази, які підтверджують висновки комісії.

Колегія суддів також звертає увагу, що апелянт - третя особа Головне управління Національної поліції України у Вінницькій області не довів суду апеляційної інстанції яким чином порушені його права при прийнятті оскаржуваної постанови, у той час як відповідач вказане рішення не оскаржувало.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 12 квітня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5