Справа № 464/8718/16-а
Суддя: Мичка Б. Р.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/8718/16-а
пр.№ 2-а/464/86/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Мички Б.Р.

за участю секретаря судового засідання Янишин М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові про визнання протиправним припису та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю м.Львова (далі - Інспекція ДАБК у м.Львові), в якому просить суд визнати протиправним припис від 17.10.2016 року, складений головним спеціалістом відділу інспекційної роботи інспекції ДАБК у м.Львові ОСОБА_2, та скасувати постанову за № 07 вих. 3214/129 від 14.11.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 6800,00 грн. за порушення п.2 ч.1 ст.34 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та ст.376 ЦК України, за що ч.7 ст.96 КУпАП передбачено відповідальність.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що за результатами проведеної відповідачем позапланової перевірки щодо дотримання нею вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил складено акт перевірки від 17.10.2016р., згідно якого зазначено, що самовільно проведено реконструкцію будинку, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Садибна, 29 б, шляхом збільшення висоти стін по всьому периметру, з будівництвом нового даху, що до вказаного будинку проведено прибудову, без розроблення проектної документації та без дозвільних документів на право виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги ст.376 ЦК України та п.2 ч.1 ст.34 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності. На підставі зазначеного Акта позапланової перевірки відповідачем складено протокол від 17.10.2015р. та видано припис від 17.10.2015р. про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, яким зобов'язано її усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності шляхом забезпечення розроблення проектної документації та отримання дозвільних документів на право виконання будівельних робіт. 14.11.2016р. відповідачем винесено постанову №07-вих 3214/129, в якій обумовлено про те, що позивачем самовільно проведено реконструкцію будинку №29 б по вул. Садибній у м.Львові, збудовано новий дах, та здійснено прибудову до нього, без розроблення проектної документації та без дозвільних документів на право виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги п.2 ч.1 ст.34 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та ст.376 ЦК України. Вказаною постановою її визнано винною та в порядку ч.7 ст.96 КУпАП накладено на неї адміністративний штраф на суму 6800.00 грн. Однак зазначила, що розгляд адміністративної справи відбувся з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки оскаржуваний припис та постанову було винесено за її відсутності. Ствердила, що жодної реконструкції даху та власного будинку, що розташований за адресою: м.Львів, вул. Садибна, 29 б, а також жодної добудови чи прибудови до вказаного будинку не проводила, оскільки прибудова до будинку була здійснена її батьками та право власності на таку було визнаним за ними рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 05.05.2006р.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічні, викладеним у адміністративному позові. Додатково пояснили, що 25.10.2016р. отримала рекомендованого поштового листа, в якому знаходився припис від 17.10.2015р., протокол від 17.10.2015р., акт перевірки від 17.10.2016р., складені головним спеціалістом відділу інспекційної роботи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові ОСОБА_2, з яких вбачалося, що саме нею самовільно проведено реконструкцію будинку за адресою: м.Львів, вул. Садибна, 29б, в тому числі збудовано новий дах та здійснено прибудову, без розроблення проектної документації та без дозвільних документів на право виконання будівельних робіт. Ствердила, що 18.11.2016р. отримала рекомендованого листа, адресованого їй Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові, в якому знаходилась оскаржувана постанова за № 07 вих. 3214/129 від 14.11.2016р. Зазначила, що право власності на вказаний будинок та прибудову до нього набуте її батьками у встановленому законому порядку та перейшло їй у власність на підставі договору дарування частини будинковолодіння від 28.11.2008 року. В подальшому Сихівською районною адміністрацією було винесено розпорядження №948 від 31.12.2008р., яким присвоєно будинку під літерою В-1 на вул. Садибна у м.Львові будинковий номер №29-б, та наказом Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради №578-ж-с від 06.03.2009 року оформлено право її приватної власності на індивідуальний житловий будинок №29-б на вул. Садибній.

У судове засідання, призначене на 05.04.2017 року, позивач не зявилася, подала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позов підтримує та просить задоволити.

Представник відповідача в судому засіданні позов заперечив у повному обсязі, покликаючись на те, що приписом від 17.10.2015р., протоколом від 17.10.2015р., та актом перевірки від 17.10.2016р., які були складені головним спеціалістом інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові ОСОБА_2, вбачається, що саме позивачем самовільно проведено реконструкцію будинку за адресою: м.Львів, вул. Садибна, 29б, в тому числі збудовано новий дах та здійснено прибудову, без розроблення проектної документації та без дозвільних документів на право виконання будівельних робіт, що вказувало на порушення п.2 ч.1 ст.34 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та ст.376 ЦК України, за що ч.7 ст.96 КУпАП передбачено відповідальність. А відтак вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У судове засідання, призначене на 05.04.2017 року, представник відповідача не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності.

У звязку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.1 ст.41 КАС України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідка, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.10.2016 року відповідачем була проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил за адресою: м.Львів, вул. Садибна, 29 б.

За результатами перевірки складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 17.10.2016р., яким встановлено, що ОСОБА_1 самовільно проведено реконструкцію будинку за адресою: м.Львів, вул. Садибна, 29 б, та проведено добудову до нього без розроблення проектної документації та без дозвільних документів на право виконання будівельних робіт, чим порушено п.2 ч.1 ст.34 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та ст.376 ЦК України.

За вчинені правопорушення стосовно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення від 17.10.2016р., згідно якого відповідальність за встановлені правопорушення кваліфіковано за ч.7 ст.96 КУпАП, та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 17.10.2016р., яким поставлено вимогу до позивача усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, шляхом забезпечення розроблення проектної документації та отримання дозвільних документів на право виконання будівельних робіт.

Крім того начальником Інспекції ДАБК у м.Львові ОСОБА_3 винесено постанову №07-вих 3214/129 від 14.11.2016р., якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.7 ст.96 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800.00 грн.

Як вбачається із рішення Сихівського районного суду м.Львова від 05.05.2006 року за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (які є батьками позивача) визнано право власності на самочинно збудовані споруди на території будинковолодіння №29 по вул. Садибній у м.Львові: цегляну житлову прибудову А-1, цегляний тамбур-а, цегляний гараж-Д, цегляний житловий будинок В-1.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 12.02.2010р. в результативну частину вказаного рішення суду внесено виправлення, а саме: Визнати за ОСОБА_5, ОСОБА_4 право власності на самочинно збудовані споруди на території будинковолодіння №29 по вул.Садибній у м.Львові: цегляну житлову прибудову А-1, цегляний тамбур-а, цегляний гараж-Д, цегляний житловий будинок В-1.

Із договору дарування частини будинковолодіння від 20.11.2008 року вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (дарувальники) подарували ОСОБА_1 (обдаровуваній), а остання прийняла в дар ? частину будинковолодіння, розташованого за адресою: м.Львів, вул.Садибна, 29А, а саме: житловий будинок «В-1».

Розпорядженням Сихівської районної адміністрації №948 від 31.12.2008р. будинку під літ. В-1 на вул. Садибній, 29а, який належить на праві власності ОСОБА_1, присвоєно будинковий номер №29-б.

Як вбачається із свідоцтва про право власності №С-02924 від 06.03.2009 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22406453 від 07.04.2009 року ОСОБА_1 Аннасилівна володіє на праві приватної власності індивідуальним житловим будинком (в тех.паспорті під літ. А-1), що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Садибна, 29 б.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка головний спеціаліст відділу інспекційної роботи інспекції ДАБК у м.Львові ОСОБА_2 показав суду, що проводив позапланову перевірку обєкта, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Садибна, 29б, та шляхом візуального огляду будинку позивача встановив, що має місце збільшення висоти стін по всьому периметру, з будівництвом нового даху, і що до вказаного будинку проведено прибудову, без розроблення проектної документації та без дозвільних документів на право виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги ст.376 ЦК України та п.2 ч.1 ст.34 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності.

Оглянувши в судовому засіданні матеріали фотофіксації, долучені до матеріалів справи представником відповідача, суд прийшов до висновку, що дані світлини не підтверджують факту будівництва нового даху, прибудови та збільшення висоти стін по всьому периметру до будинку, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Садибна, 29б.

Крім того, відповідно до частин 1, 7 ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст.376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи те, що відповідачем не виявлено: факту самочинного будівництва об'єкта, істотного відхилення від проекту, істотного порушення будівельних норм, порушення законних прав та інтересів інших осіб; неможливості усунення виявлених порушень без проведення демонтажу; а також, враховуючи рішення судів що набрали законної сили, - у відповідача не було законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності №07-вих3214/129 від 14.11.2016р. не відповідає вимогам КУпАП та підлягає скасуванню.

Так, всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, при розгляді справи, посадовою особою з'ясовано не всі обставини, що мають значення для справи, зокрема, об'єкт вчинення правопорушення, суб'єктивна сторона правопорушення, зокрема, вина особи.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Винуватість позивача у вчиненні правопорушення встановлено інспектором ДАБК у м.Львові тільки на підставі акту перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення, інші докази, з тих, що передбачені ст. 251 КУпАП - відсутні.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За наведених обставин суд вважає, що винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.96 КУпАП не доведена, прийняте рішення про притягнення її до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, а відповідно постанова від 14.11.2016р. №07-вих3214/129 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю за відсутністю складу правопорушення.

Оцінивши докази, які є у справі, всебічно, повно, об'єктивно дослідивши та врахувавши всі наведені обставини, суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність винесення припису та постанови, а отже, позовні вимоги позивача є підставними та підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.7, 9, 247, 251, 280, 289, 293 КУпАП, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та керуючись ст.ст. 7-12, 41, 71, 72, 86, 161, 162, 163, 167 КАС України,-

п о с т а н о в и в :

Позов задоволити.

Визнати протиправним припис від 17.10.2016р., складений головним спеціалістом відділу інспекційної роботи інспекції ДАБК у м.Львові ОСОБА_2.

Скасувати постанову за № 07-вих.3214/129 від 14.11.2016р., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.7 ст.96 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 6800.00 грн., а провадження у справі - закрити в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Головуючий Мичка Б.Р.