Справа № 803/1834/16
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року № 876/1755/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання рішення протиправним,-

В С Т А Н О В И В :

15 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі ГУ НП у Волинській області, відповідач) у прийнятті його на службу в поліції та призначенні на посаду дільничного офіцера поліції Луцького відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області.

Постановою від 05 січня 2017 року Волинський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що на час конкурсу він вважався таким, що не був підданий адміністративному стягненню. Тому відмова відповідача у прийнятті його на службу в поліції є протиправною.

За таких обставин позивач просить скасувати постанову суду першої та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі з наведених у скарзі підстав.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, що в силу приписів ч.4 ст. 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що 13 серпня 2001 року ОСОБА_2 був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України. 03 квітня 2012 року капітан міліції ОСОБА_2 - старший оперуповноважений сектору карного розшуку Горохівського районного відділу звільнений з органів внутрішніх справ України на підставі пункту 64 ,,ж Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за власним бажанням) (а.с.12, 13).

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 травня 2012 року у справі №0308/6375/2012, залишеною без змін постановою апеляційного суду Волинської області від 13 червня 2012 року, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-2 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1700 грн.(а.с.14-15).

Наказом ГУ НП у Волинській області за № 858 від 26 липня 2016 року було оголошено конкурс на службу в поліцію і зайняття вакантних посад у ГУ НП у Волинській області (а.с.39).

Для участі в оголошеному конкурсі ОСОБА_2 на сайті Національної поліції України 02 серпня 2016 року заповнив електронну анкету (а.с.16). За результатами тестування, перевірки рівня фізичної підготовки, співбесіди поліцейська комісія 24 листопада 2016 року вирішила рекомендувати ОСОБА_2 до проходження служби в поліції та зайняття вакантної посади (а.с.17-20).

Таким чином, позивач успішно пройшов конкурсний відбір і був рекомендований до проходження служби в поліції, інформацію про що було висвітлено також на сайті Національної поліції (а.с.21).

В доповідній записці т.в.о. начальника УКЗ ГУ НП у Волинській області підполковника поліції ОСОБА_3 ,,Про наявність щодо ОСОБА_2 обмежень, повязаних зі службою в поліції вказано, що в ході проведення поліцейською комісією ГУ НП у Волинській області співбесіди з кандидатом на службу в поліцію ОСОБА_2 встановлений факт, що він в період проходження служби в органах внутрішніх справ України в 2012 році вчинив корупційне правопорушення та був притягнутий до адміністративної відповідальності в судовому порядку. При заповненні анкети для участі в конкурсі даного факту ОСОБА_2 в пункті 12 не вказав. Проведеною перевіркою підтверджено факт вчинення позивачем корупційного правопорушення у 2012 році, передбаченого статтею 172-2 КУпАП (використання службових повноважень з метою отримання неправомірної вигоди), і притягнення останнього до адміністративної відповідальності (а.с.54).

Листом за №4239/01/12/1-2016 від 05 грудня 2016 року відповідач повідомив позивача про відмову у прийнятті на службу в поліцію та призначенні на посаду дільничного офіцера поліції на підставі пунктів 5, 9 частини другої статті 61 Закону України ,,Про Національну поліцію у звязку із застосуванням заходів адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, і наданням завідомо неправдивої інформації під час прийняття на службу в поліції (а.с.22).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відмова позивачу у прийнятті на службу в поліції та призначенні на посаду дільничного офіцера поліції Луцького відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області є правомірною.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є помилковими.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та встановив, що позивач успішно пройшов конкурсний відбір і був рекомендований до проходження служби в поліції. Єдиною підставою для відмови у прийнятті на службу став факт притягнення позивача у 2012 році до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного правопорушення. Про вказаний факт ОСОБА_2 не зазначив у графі 12 анкети та не вказав його в автобіографії, а отже, на думку відповідача та суду першої інстанції, позивач надав завідомо неправдиву інформацію під час прийняття на службу в поліції.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Статтею 49 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII ,,Про Національну поліцію (далі Закон № 580-VIII) визначено, що на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою ( частина 1).

Незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоровя на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону (частина 3).

Відповідно до ст. 54 Закону № 580-VIII особа, яка бажає взяти участь у конкурсі, подає у визначеному порядку до поліцейської комісії, зокрема, особову картку визначеного зразка, автобіографію та фотографії розміром і в кількості, визначених Типовим порядком проведення конкурсу (частина 1).

Заборонено вимагати від особи, яка претендує на зайняття вакантної посади в поліції, документи, не визначені цією статтею, якщо надання інших документів не визначено законом (частина 2).

Згідно з частинами першою та другою статті 61 Закону №580-VIII на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України ,,Про запобігання корупції, цим та іншими законами України. Не може бути поліцейським, зокрема, особа, до якої були застосовані заходи адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією; особа, яка надала завідомо неправдиву інформацію під час прийняття на службу в поліції.

Як вірно встановив суд першої інстанції постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 травня 2012 року, яке набрало законної сили на підставі постанови апеляційного суду Волинської області від 13 червня 2012 року, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-2 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1700 грн.. Штраф ОСОБА_2 сплатив 21.06.2012 року, що підтверджується довідкою Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області від 03.04.2017 року.

Згідно статті 39 Кодексу України про адміністративні правопорушення якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Доказів того, що позивач протягом року з дня сплати штрафу вчинив нове адміністративне правопорушення відповідач не надав, а суд першої інстанції не встановив.

Таким чином, після 22 червня 2013 року, тобто за перебігом річного строку з дня сплати штрафу, ОСОБА_2 вважається таким, що не був підданий адміністративному стягненню.

Виходячи з буквального трактування норм статті 39 КУпАП, колегія суддів дійшла переконання, що після 22 червня 2013 року ОСОБА_2 на законних підставах мав право не вказувати про притягнення його до адміністративної відповідальності за статті 172-2 КУпАП, оскільки з вказаної дати вважається таким, що не був підданий адміністративному стягненню.

Виняток може становити тільки випадок, спеціально передбачений законодавством.

Так, підпунктом 5 частини 2 статті 19 Закону України ,, Про державну службу встановлено, що на державну службу не може вступити особа, яка піддавалася адміністративному стягненню за корупційне або повязане з корупцією правопорушення - протягом трьох років з дня набрання відповідним рішенням суду законної сили.

Оскільки Законом № 580-VIII не передбачений строк, протягом якого після накладення адміністративного стягнення особа не може бути поліцейським, колегія судді вважає, що необхідно застосовувати загальні строки, передбачені ст. 39 КУпАП.

Такі висновки суду апеляційної інстанції є цілком логічними, оскільки відповідно до п. 3 ч.2 ст. 61 Закону №580-VIII не може бути поліцейським особа, яка має непогашену або незняту судимість за вчинення злочину, крім реабілітованої.

Тому, на думку колегії суддів, не виглядає логічною та не відповідає загальним принципам законодавства та обставина, що особа, яка вчинила злочин, тобто більш тяжке правопорушення ніж вчинив позивач, після погашення чи зняття судимості може працювати у поліції, а позивач за перебігом строку необхідного для визнання його таким, що не був підданий адміністративному стягненню, не може бути прийнятий на роботу у поліцію.

Підставою для відмови у позові суд першої інстанції також зазначив також те, що Законом України ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення в Кримінальний кодекс України були включені норми, якими врегульовано відповідальність за злочини у сфері службової діяльності, зокрема, повязані із отриманням неправомірної вигоди службовими особами (розділ XVII Кримінального кодексу України ,,Злочини у сфері службової діяльності та професійної діяльності, повязаної з наданням публічних послуг), що свідчить про суспільну небезпеку дій позивача при вчиненні корупційного правопорушення, надання таким діям ознак кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за вчинення яких встановлена Кримінальним кодексом України.

Однак, при цьому суд не врахував, що в силу ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Крім того, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 89 Кримінального кодексу України (визначає строки погашення судимості) такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт або арешту, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Наведе свідчить про те, що навіть у випадку притягнення до кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення у вигляді штрафу, позивач через рік після сплати штрафу вважався би таким, що не має судимості та мав би право на прийняття на службу в органи поліції.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд дійшов переконання, що на час подання документів на конкурс та проходження конкурсу ОСОБА_2 в силу приписів наведених вище нормативно-правових актів вважався таким, що не був підданий адміністративному стягненню, а тому правомірно не вказав у 2016 році в анкеті та біографії факт притягнення його у 2012 році до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного діяння.

З цих же підстав, на переконання суду апеляційної інстанції, зазначений факт не є перешкодою для прийняття ОСОБА_2 на службу в органи поліції, а тому відмова є протиправною.

Відповідач, який у відповідності до приписів ч. 2 ст. 71 КАС України несе тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності, не надав суду жодного доказу та не зазначив жодного нормативного акту, який зобовязував кандидата на посаду поліцейського вказувати усі випадки притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності, незалежно від строків їх погашення.

Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув належної уваги, не надав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо правомірності відмови у прийнятті позивача на службу в органи поліції.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу приписів п 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, однак дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин апеляційний суд визнає правильним апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В силу ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому колегія суддів визнає правильним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень сплачений судовий збір за подання позову та апеляційної скарги на загальну суму 1157,52 грн..

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 3 ч. 1 ст.198, п.3 ч. 1 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2017 року у справі № 803/1834/16 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції у Волинській області у прийнятті на службу ОСОБА_2 в поліції та призначенні на посаду дільничного офіцера поліції Луцького відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1157,52 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складенні постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_4

Постанова в повному обсязі складена 14 квітня 2017 року.