Справа № 826/18956/16
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

05 квітня 2017 року м. Київ К/800/10320/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швед Е.Ю., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2016 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року

у справі № 826/18956/16

за позовом ОСОБА_1

до Національного університету фізичного виховання і спорту України

про скасування наказу

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Національного університету фізичного виховання і спорту України, в якому просив визнати дії Національного університету фізичного виховання та спорту України по відрахуванню ОСОБА_1 з другого курсу факультету заочного навчання за напрямком підготовки здоров'я людини на здобуття освітнього ступеню бакалавра та скасування всієї її історії навчання неправомірними, визнати дії протиправними та скасувати п. 2 наказу ректора Національного університету фізичного виховання і спорту України від 03 листопада 2016 року № 558-ст "Про скасування записів у наказах "Про зарахування на навчання" та історії навчання студентів".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у відкритті провадження відмовлено.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга позивача в якій він, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст 34 Закону України "Про вищу освіту" передбачено, що керівник вищого навчального закладу в межах наданих йому повноважень організовує діяльність вищого навчального закладу та видає накази і розпорядження, дає обов'язкові для виконання усіма учасниками освітнього процесу і структурними підрозділами вищого навчального закладу доручення. Також зазначає, що відповідно до ст. 34 Закону України "Про вищу освіту" керівник вищого навчального закладу є суб'єктом, що здійснює владні управлінські функції.

Ухвалюючи рішення про відмову у відкритті адміністративного провадження, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки цей спір не є публічно - правовим.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Ч. 1 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

В цій справі, як встановлено судами, спір виник щодо правомірності дій Національного університету фізичного виховання і спорту України при відрахуванні позивача та законності пункту наказу відповідача, що стосується відрахування студента ОСОБА_1

Вичерпний перелік органів управління освітою визначений ст. 11 Закону України «Про освіту». До таких віднесені центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти; центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані навчальні заклади; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері освіти; місцеві державні адміністрації і органи місцевого самоврядування, а також утворені місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування структурні підрозділи з питань освіти (місцеві органи управління освітою).

За змістом ч. 2 ст. 20 Закону України «Про освіту» керівники навчальних закладів, що є у загальнодержавній власності і підпорядковані центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти, обираються за конкурсом і призначаються на посаду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти, шляхом укладання з ними контракту відповідно до порядку, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

При цьому, як правильно вказано судами, що в окремих випадках, як суб'єкт владних повноважень може виступати особа, яка не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою, але в силу повноважень, наданих законодавством, виконує окремі владні управлінські функції або делеговані повноваження. Суди правильно встановили, що Національний університет фізичного виховання і спорту України не є суб'єктом владних повноважень та не виконував окремі владні управлінські функції або делеговані повноваження при виданні спірного пункту наказу, вчиненні спірних дій.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного та обгрунтованого висновку про те, що цей спір належить розглядати у суді загальної юрисдикції за правилами цивільного судочинства, а тому згідно з п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи, порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення щодо того, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів попередніх інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку з ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі № 826/18956/16 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Ю. Швед