Справа № 804/6355/16
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2017 рокусправа № 804/6355/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.
суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.
секретар судового засідання: Комар Н.В.
за участі представника відповідача Богатої М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2016 р. в справі № 804/6355/16 за позовом Комунального підприємства «Дніпродзержинський спецкомбінат», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Держпраці у Дніпропетровський області, до управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Дніпродзержинський спецкомбінат» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради про визнання протиправними дії з відмови у прийнятті звітів за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 р. про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку працівнику, призваному на строкову військову службу за призивом під час особливого періоду, ОСОБА_1 ; зобов`язання прийняти звіти за червень-грудень 2015 р. про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку працівнику, призваному на строкову військову службу за призивом під час особливого періоду, ОСОБА_1 ; зобов`язання компенсувати середній заробіток за період з 11.06.2015 р. по 31.12.2015 р. в розмірі 12857,87 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2016 р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить направити справу для повторного розгляду до суду першої інстанції. Апелянт вказує на пропуск позивачем строку звернення до суду, що на його думку, є підставою для відмови у задоволенні позову відповідно до ст. 100 КАС України. Також вважає, що відповідач як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня не може самостійно вирішувати питання компенсації середнього заробітку працівника, призваного на строкову військову службу за призовом під час особливого періоду. Крім того, всупереч діючому законодавству наказом № 470к/тр від 15.04.2015 р. ОСОБА_1 звільнений з роботи у зв`язку з призовом. 07.12.2015 р. позивач звернувся до відповідача з питання надання роз`яснення стосовно збереження місця роботи та середнього заробітку на весь термін строкової служби ОСОБА_1 , на що відповідачем надане відповідне роз`яснення. 27.04.2016 р. після перевірки додержання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивач повторно звернувся про надання роз`яснення щодо отримання компенсації з бюджету середнього заробітку працівника ОСОБА_1 , на що надано роз`яснення про зміни у законодавстві в частині виключення приписів щодо компенсації середнього заробітку з державного бюджету у 2016 р., відсутності в Державному бюджеті на 2016 рік статті витрат на таку компенсацію та неприйняття у 2016 році звітів про фактичні витрати.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв`язку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності представника позивача.

Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв`язку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.04.2016 р. та 18.07.2016 р. позивачем подано до управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради листи щодо звітів про фактичні витрати стосовно гр. ОСОБА_1 , яким у період з червня по грудень 2015 р. нараховано та виплачено середню заробітну плату в загальному розмірі 15852,58 грн., та надання роз`яснення стосовно отримання компенсації з бюджету.

Листом відповідача від 26.07.2016 р. № 2924 повідомлено позивача про те, що відповідно до п. 1 Порядку виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу, військову службу за призивом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 р. № 105, виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку мобілізованим (призваним на строкову військову службу) працівникам, здійснюються в межах асигнувань, передбачених у державному бюджеті. У державному бюджеті 2016 р. відсутня така стаття витрат, як компенсація середнього заробітку мобілізованим (призваним на строкову військову службу) працівникам.

Відповідач вважає, що відповідно до чинного законодавства України, роботодавці продовжують зберігати робоче місце (посаду) та середній заробіток мобілізованим (призваним на строкову військову службу) працівникам, але з 01 січня 2016 року середній заробіток, нарахований таким працівникам, з державного бюджету роботодавцям не компенсується. В зв`язку з вище зазначеним звіти про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку КП «Дніпродзержинський спецкомбінат» за червень-грудень 2015 року повернуто позивачу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за громадянами України, які починаючи з 18.03.2014 р., призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року N 303 «Про часткову мобілізацію» згідно із Законом України від 20 травня 2014 року N 1275-VII зберігається середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, і компенсується із бюджету з урахування ч. 3 ст. 119 КЗпП України у відповідності до Порядку № 105.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , який перебував у трудових правовідносинах з КП «Дніпродзержинський спецкомбінат», призваний на строкову військову службу під час особливого періоду з 21.04.2015 р. Наказом КП «Дніпродзержинський спецкомбінат» від 15.04.2015 р. № 47-к/тр ОСОБА_1 звільнено з роботи у зв`язку з призовом на строкову службу.

На підставі акту позапланової перевірки додержання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 142/4.5-2 від 18.04.2016 р., проведеної Головний управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, позивачу внесено припис № 142/4.5-2-115 від 25.04.2016 р., яким зобов`язано вжити заходів по усуненню порушень вимог ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ст. 119 КЗпП України (в частині незаконного звільнення ОСОБА_1 та збереження середнього заробітку).

На виконання вказаного припису наказом № 25 від 25.04.2016 р. позивачем скасовано наказ від 15.04.2015 р. № 47-к/тр «Про звільнення сторожа ОСОБА_1 », увільнено від роботи сторожа ОСОБА_1 з 17.04.2015 р. у зв`язку з призовом на строкову військову службу під час особливого періоду з нарахуванням та виплатою середнього заробітку із збереженням робочого місця на підприємстві на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації; наказано нарахувати та виплатити середню заробітну плату ОСОБА_1 .

Платіжним дорученням № 59 від 18.05.2016 р. позивачем перераховано ОСОБА_1 середній заробіток в розмірі 15852,58 грн.

27.04.2016 р. та 18.07.2016 р. позивачем подано до управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради звіти про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період стосовно гр. ОСОБА_1 , в яких зазначено про нарахування у період з червня по грудень 2015 р. та виплату середньої заробітної плати в загальному розмірі 15852,58 грн.

Листом відповідача від 26.07.2016 р. № 2924 повідомлено позивача про те, що відповідно до п. 1 Порядку виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу, військову службу за призивом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 р. № 105, виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку мобілізованим (призваним на строкову військову службу) працівникам, здійснюються в межах асигнувань, передбачених у державному бюджеті. У державному бюджеті 2016 відсутня така стаття витрат, як компенсація середнього заробітку мобілізованим (призваним на строкову військову службу) працівникам. Роботодавці продовжують зберігати робоче місце (посаду) та середній заробіток мобілізованим (призваним на строкову військову службу) працівникам, але з 01 січня 2016 року середній заробіток, нарахований таким працівникам, з державного бюджету роботодавцям не компенсується. В зв`язку з чим звіти про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку КП «Дніпродзержинський спецкомбінат» за червень-грудень 2015 року повернуто позивачу.

Вирішуючи питання правомірності дій відповідача, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами частин 1 та 2 статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Звільнення з військової служби військовослужбовців, призваних під час мобілізації, в особливий період, у разі оголошення демобілізації здійснюється відповідно до підпункту "ґ" частини другої статті 26 цього Закону.

Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту".

Статтею 119 Кодексу законів про працю України в редакції, що діє з 01.01.2016 р., встановлено, що на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Проте, до 01.01.2016 р., стаття 119 КЗпП України мала наступну редакцію. На час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Тобто, з 01.01.2016 р. виключено приписи щодо компенсації середнього заробітку із державного бюджету.

Порядок виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 105 від 04.03.2015 р. Постановою від 04.11.2015 р. внесено зміни до цього Порядку.

Зазначеним Порядком передбачено алгоритм дій суб`єктів господарювання для отримання компенсації з бюджету середнього заробітку, відповідно до якого підприємства, установи та організації подають щомісяця до 15 числа органові соціального захисту населення звіти про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за формою згідно з додатком 1, погоджені районним (міським) військовим комісаріатом або військовою частиною, що здійснювали призов працівників на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби, для подання до 19 числа структурному підрозділу соціального захисту населення копій зазначених звітів, а також зведеного звіту про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за формою згідно з додатком 2.

Структурні підрозділи соціального захисту населення щомісяця до 23 числа подають відомості про загальний обсяг фактичних витрат на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам згідно з додатком 3 Мінсоцполітики для спрямування їм бюджетних коштів, що спрямовуються органам соціального захисту населення для перерахування підприємствам, установам, організаціям.

Тобто, обов`язковою умовою надання суб`єктам господарювання компенсації з бюджету середнього заробітку є подання у встановлений Порядком строк відповідних звітів.

Через незаконне звільнення ОСОБА_1 та не виплату у строк, встановлений КЗпП України, середнього заробітку позивачем не подавались у визначені Порядком строки звіти про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку призваної на строкову служби особи, а подання таких звітів поза межами строку, встановленого Порядком, на думку колегії суддів, позбавляє позивача права на отримання компенсації середнього заробітку, виплаченого ОСОБА_1 у 2016 р. за 2015 р.

Вказані обставини судом першої інстанції не враховано.

При цьому посилання суду першої інстанції на той факт, що редакція ст. 119 КЗпП України, яка передбачала право роботодавця на компенсацію середнього заробітку за рахунок коштів Державного бюджету України, діяла до 01.01.2016 р., отже позивач має право на відповідну компенсацію фактичних витрат на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом за червень-грудень 2015 р., колегія суддів вважає безпідставним через недотримання саме позивачем приписів Порядку № 105 щодо строку подання звітів про фактичні витрати.

Також позиція суду першої інстанції щодо відсутності підстав місцевим органам соціального захисту відмовляти підприємствам у прийомі звітності за 2014-2015 роки через чинність Порядку № 105 є хибною, оскільки Порядком № 105 встановлено чіткі строки подання звітів, яких позивач не дотримався. При цьому колегія суддів вказує на відсутність положень в Порядку № 105 щодо можливості прийняття звітів за минулі періоди.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про невиконання відповідачем покладених на нього законом зобов`язань та протиправність не прийняття звітів, безпідставності не внесення наданих позивачем відомостей у звітах про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період за червень- грудень 2015 року до зведеного звіту, є неправильним.

Сукупність зазначених обставин дає суду апеляційної інстанції підстави для висновку про недотримання позивачем Порядку № 105, що обумовлює відмову у задоволенні позову.

Оскільки до повноважень суду апеляційної інстанції не належить направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, апеляційна скарга задовольняється частково.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2016 р. в справі № 804/6355/16 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2016 р. в справі № 804/6355/16 за позовом Комунального підприємства «Дніпродзержинський спецкомбінат», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Держпраці у Дніпропетровський області, до управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти в справі № 804/6355/16 нову постанову.

В задоволенні позову Комунального підприємства «Дніпродзержинський спецкомбінат», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Держпраці у Дніпропетровський області, до управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 11.04.2017 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко