Справа № 826/11093/16
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року м.Київ К/800/26268/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Донець О.Є.,

Мороз В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська СЕС-1» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, третя особа - Державне підприємство «Енергоринок», про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Товариство з обмеженої відповідальністю «Дунайська СЕС-1» звернулось з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, третя особа - Державне підприємство «Енергоринок», в якому просило: визнати протиправною бездіяльність щодо не встановлення Товариству на вересень 2014 року, жовтень 2014 року, листопад 2014 року, грудень 2014 року, січень 2015 року, лютий 2015 року та березень 2015 року «зеленого» тарифу на рівні, не меншому фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, розрахованого згідно ст.17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 01 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України на дату встановлення роздрібних тарифів на електроенергію для споживачів, а саме на 27 серпня 2014 року, 24 вересня 2014 року, 28 жовтня 2014 року, 25 листопада 2014 року, на 24 грудня 2014 року, 26 січня 2015 року та 26 лютого 2015 року; зобов'язати відповідача прийняти рішення щодо встановлення «зеленого» тарифу за розрахункові місяці вересень 2014 року, жовтень 2014 року, листопад 2014 року, грудень 2014 року, січень 2015 року, лютий 2015 року та березень 2015 року у розмірі розрахованому на рівні, не меншому фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст.17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 01 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України, відповідно, на 27 серпня 2014 року, 24 вересня 2014 року, 28 жовтня 2014 року, 25 листопада 2014 року, на 24 грудня 2014 року, 26 січня 2015 року та 26 лютого 2015 року; зобов'язати відповідача розглянути питання щодо внесення змін до алгоритму оптового ринку електричної енергії, що передбачають здійснення Державним підприємством «Енергоринок» перерахувань Товариству з обмеженої відповідальністю «Дунайська СЕС-1» додаткових коштів у розмірі різниці між вартістю фактично проданої Товариством з обмеженої відповідальністю «Дунайська СЕС-1» за договором від 19 жовтня 2012 року № 9000/02 електроенергії, за «зеленим» тарифом, який Національну комісію, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було зобов'язано встановити на рівні не меншому за фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст.17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 01 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України на 27 серпня 2014 року, 24 вересня 2014 року, 28 жовтня 2014 року, 25 листопада 2014 року, на 24 грудня 2014 року, 26 січня 2015 року, 26 лютого 2015 року, та «зеленими» тарифами, фактично встановленим постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 липня 2014 року №1072, від 31 січня 2015 року №157, від 27 лютого 2015 року №493, за наслідками розгляду прийняти рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про електроенергетику» протиправно не встановлено «зелений» тариф на законодавчо передбаченому рівні у період з вересня 2014 року по березень 2015 року, що призвело до неотримання повної оплати за вироблену електричну енергію.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року, адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг щодо не встановлення Товариству з обмеженої відповідальністю «Дунайська СЕС-1» на вересень 2014 року, жовтень 2014 року, листопад 2014 року, грудень 2014 року та січень 2015 року «зеленого» тарифу на рівні, не меншому фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, розрахованого згідно ст.17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 01 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України на дату встановлення роздрібних тарифів на електроенергію для споживачів, а саме на 27 серпня 2014 року, 24 вересня 2014 року, 28 жовтня 2014 року, 25 листопада 2014 року та на 24 грудня 2014 року; зобов'язано відповідача прийняти рішення щодо встановлення позивачу «зеленого» тарифу за розрахункові місяці вересень 2014 року, жовтень 2014 року, листопад 2014 року, грудень 2014 року та січень 2015 року у розмірі розрахованому на рівні, не меншому фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст.17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 01 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України, відповідно, на 27 серпня 2014 року, 24 вересня 2014 року, 28 жовтня 2014 року, 25 листопада 2014 року та на 24 грудня 2014 року; зобов'язано відповідача розглянути питання щодо внесення змін до алгоритму оптового ринку електричної енергії, що передбачають здійснення Державним підприємством «Енергоринок» перерахувань позивачу додаткових коштів у розмірі різниці між вартістю фактично проданої Товариством з обмеженої відповідальністю «Дунайська СЕС-1» за договором від 19 жовтня 2012 року № 9000/02 електроенергії, за «зеленим» тарифом, який Національну комісію, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було зобов'язано встановити на рівні не меншому за фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст.17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 01 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України на 27 серпня 2014 року, 24 вересня 2014 року, 28 жовтня 2014 року, 25 листопада 2014 року та на 24 грудня 2014 року та «зеленим» тарифом, фактично встановленим постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 липня 2014 року № 1072, за наслідками розгляду прийняти рішення; зобов'язано відповідача розглянути питання щодо внесення змін до алгоритму Оптового ринку електричної енергії стосовно здійснення Державним підприємством «Енергоринок» перерахувань позивачу, як виробнику електричної енергії з альтернативних джерел, додаткових коштів у розмірі різниці між вартістю фактично проданої Товариству з обмеженої відповідальністю «Дунайська СЕС-1» електроенергії за договором від 19 жовтня 2012 року № 9000/02 у лютому 2015 року за «зеленим» тарифом, встановленим відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 січня 2015 року №157, та «зеленим» тарифом, який було встановлено постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 січня 2015 року №105, за наслідками розгляду прийняти рішення; зобов'язано відповідача розглянути питання щодо внесення змін до алгоритму Оптового ринку електричної енергії стосовно здійснення Державним підприємством «Енергоринок» перерахувань позивачу, як виробнику електричної енергії з альтернативних джерел, додаткових коштів у розмірі різниці між вартістю фактично проданої Товариством з обмеженої відповідальністю «Дунайська СЕС-1» електроенергії за договором від 19 жовтня 2012 року № 9000/02 у березні 2015 року за «зеленим» тарифом, встановленим відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27 лютого 2015 року № 493, та «зеленим» тарифом, який було встановлено постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27 лютого 2015 року № 492, за наслідками розгляду прийняти рішення; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У касаційній скарзі відповідач зазначає про: порушення позивачем строку звернення до суду та не вирішення судами попередніх інстанцій його заяви про залишення позовної заяви без розгляду; порушення судами вимог ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України в частині зобов'язання вчинити дії за відсутності встановлених судом фактів протиправної бездіяльності відповідача або його протиправних дій; порушення ст.11 КАС України з посиланням на те, що суди вийшли за межі позовних вимог, зобов'язавши НКРЕКП розглянути питання про внесення змін до алгоритму Оптового ринку електричної, що передбачає здійснення третьою особою перерахувань позивачу додаткових коштів у розмірі різниці між вартістю фактично проданої позивачем електричної енергії та вартістю електричної енергії за скоригованими «зеленими» тарифами. Також відповідач зазначає, що зобов'язання відповідача одночасно встановити «зелений» тариф і внести зміни до Алгоритму оптового рику електричної енергії призведе до подвійного перерахування коштів позивачу.

Товариство з обмеженої відповідальністю «Дунайська СЕС-1» у поданих запереченнях просить касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, Товариство з обмеженої відповідальністю «Дунайська СЕС-1» є виробником електричної енергії, що підтверджується Ліцензією серії АЕ № 179917 (вид діяльності - виробництво електричної енергії), виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на підставі рішення від 24 вересня 2012 року №1226.

Постановою НКРЕКП від 04 жовтня 2012 року №1262 ТОВ «Дунайська СЕС-1» затверджено «зелений» тариф на електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії, до 01 січня 2030 року.

19 жовтня 2012 року між ТОВ «Дунайська СЕС-1» та Державним підприємством «Енергоринок» укладено договір купівлі-продажу електричної енергії № 9000/02.

Відповідно до абз.2 п.2.3 договору № 9000/02 НКРЕКП встановлює тариф на рівні роздрібного тарифу для споживачів другого класу напруги на січень 2009 року помноженого на коефіцієнт 4.8 (коефіцієнт відповідно до Закону України «Про електроенергетику»). Для малих гідроелектростанцій та суб'єктів господарювання, які виробляють електроенергію з енергії сонячного випромінювання, роздрібний тариф для споживачів другого класу напруги визначається із застосуванням тарифного коефіцієнта, що застосовується для пікового періоду часу (для тризонної тарифної класифікації).

Згідно п.2.4 договору № 9000/02 величина тарифу на електроенергію, яку ТОВ «Дунайська СЕС-1» продає ДП «Енергоринок», не може бути меншою за фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу, який на кожну дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів перераховується в національну валюту за офіційним валютним курсом Національного банку України на таку дату. Фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу для позивача установлюється шляхом перерахування в євро величини «зеленого» тарифу, розрахованого відповідно до положень п.2.3 Договору.

Однак, у період з серпня 2014 року по січень 2015 року перегляд «зелених» тарифів по курсу Національного банку України на дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів Товариству не здійснювався. Оплата за продану електричну енергію за період з вересня 2014 року по січень 2015 року провадилася за «зеленим» тарифом, встановленим постановою НКРЕКП від 31 липня 2014 оку №1072 на серпень 2014 року, тобто «зелений» тариф по курсу Національного банку України на кожен наступний місяць не був перерахований станом на дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів на розрахунковий місяць.

Вважаючи, що відповідачем допущено бездіяльність щодо не встановлення на період вересень 2014 року - березень 2015 року «зеленого» тарифу на рівні, не меншому фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, розрахованого згідно ст.17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 01 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України на дату встановлення роздрібних тарифів на електроенергію для споживачів, позивач звернувся з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України від 16 жовтня 1997 року №575/97-ВР «Про електроенергетику», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №575/97-ВР), державне управління в електроенергетиці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики в електроенергетичному комплексі, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику в електроенергетичному комплексі.

Згідно ст.11 Закону №575/97-ВР державне регулювання діяльності в електроенергетиці провадиться шляхом формування тарифної політики відповідно до законодавства, надання ліцензій на здійснення окремих видів діяльності в електроенергетиці, здійснення контролю за діяльністю суб'єктів електроенергетики та інших учасників ринку електричної енергії та встановлення відповідальності за порушення умов і правил здійснення ними діяльності в електроенергетиці та на ринку електричної енергії. Органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці є НКРЕКП.

Відповідно до ст.12 Закону №575/97-ВР основними завданнями НКРЕКП є забезпечення проведення цінової та тарифної політики в електроенергетиці в межах повноважень, визначених законодавством.

«Зелений» тариф, відповідно до ст.1 Закону №575/97-ВР, - це спеціальний тариф, за яким закуповується електрична енергія, вироблена на об'єктах електроенергетики, у тому числі на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - вироблена лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями).

Відповідно до ст.17-1 Закону №575/97-ВР величина «зеленого» тарифу для суб'єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з енергії сонячного випромінювання, встановлюється на рівні роздрібного тарифу для споживачів другого класу напруги на січень 2009 року, визначеного із застосуванням тарифного коефіцієнта, що застосовується для пікового періоду часу (для тризонної тарифної класифікації), помноженого на коефіцієнт «зеленого» тарифу для електроенергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання. Фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу для суб'єктів господарювання встановлюється шляхом перерахування у євро «зеленого» тарифу, розрахованого за правилами цього Закону, станом на 1 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України на зазначену дату. «Зелений» тариф не може бути менший за фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу, який на кожну дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів перераховується у національну валюту за офіційним валютним курсом Національного банку України на таку дату. Держава гарантує законодавче закріплення на весь строк застосування «зеленого» тарифу вимоги щодо закупівлі всієї електроенергії, виробленої на об'єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - вироблену лише малими гідроелектростанціями), і не проданої за договорами безпосередньо споживачам або енергопостачальним компаніям, за встановленим «зеленим» тарифом, а також щодо розрахунків за таку електроенергію у повному обсязі, у встановлені строки та грошовими коштами у порядку, встановленому законом.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 02 листопада 2012 року №1421 затверджено Порядок встановлення, перегляду та припинення дії «зеленого» тарифу для суб'єктів господарської діяльності (далі - Порядок №1421), відповідно до п.п.1.4 - 1.7 якого «зелений» тариф встановлюється для кожного суб'єкта господарювання, який виробляє електричну енергію з альтернативних джерел енергії, за кожним видом альтернативної енергії та для кожного об'єкта електроенергетики (або для кожної черги будівництва електростанції (пускового комплексу).

«Зелений» тариф для суб'єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з енергії вітру, встановлюється на рівні роздрібного тарифу для споживачів другого класу напруги на січень 2009 року, помноженого на коефіцієнт «зеленого» тарифу для електроенергії, виробленої з енергії вітру.

Фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу для суб'єктів господарювання встановлюється шляхом перерахування у євро «зеленого» тарифу, розрахованого за правилами цього Закону, станом на 01 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України на зазначену дату.

«Зелений» тариф не може бути менший за фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу, який на кожну дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів перераховується у національну валюту за офіційним валютним курсом Національного банку України на таку дату.

Пунктами п.п.1.8, 1.9 Порядку №1421 передбачено, що «зелений» тариф перераховується на кожний розрахунковий місяць, яким для цілей Порядку є календарний місяць, на який перераховується «зелений» тариф.

З урахуванням вищенаведеного суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили про обов'язок відповідача перераховувати «зелений» тариф на кожний розрахунковий місяць за встановленою формулою та на підставі курсу євро, офіційно встановленого Національним банком України станом на дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів на розрахунковий місяць.

Не перегляд тарифів на кожний календарний місяць призводить до відсутності перерахованого «зеленого» тарифу, що, в свою чергу, не дозволяє встановити загальну вартість виробленої електричної енергії за договором, укладеним між позивачем та ДП «Енергоринок», та отримати позивачу повну оплату за вироблену електроенергію, що порушує права та інтереси останнього.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактично у період з серпня 2014 року по січень 2015 року перегляд «зелених» тарифів по курсу Національного банку України на дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів Товариству не здійснювався. Оплата за продану електричну енергію за період з вересня 2014 року по січень 2015 року провадилася за «зеленим» тарифом, встановленим постановою НКРЕКП від 31 липня 2014 року №1072 на серпень 2014 року, тобто «зелений» тариф по курсу Національного банку України на кожен наступний місяць не був перерахований станом на дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів на розрахунковий місяць.

При цьому, відповідно до встановленого наведеними вище правовими положеннями порядку, «зелений» тариф мав бути перерахований по курсу Національного банку України за курсом євро, офіційно встановленого Національним банком України станом на дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів на розрахунковий місяць, а саме: 27 серпня 2014 року - дата встановлення відповідачем роздрібних тарифів на електроенергію на вересень 2014 року (постанова НКРЕКП від 27 серпня 2014 року № 1149); 24 вересня 2014 року - дата встановлення відповідачем роздрібних тарифів на електроенергію на жовтень 2014 року (постанова НКРЕКП від 24 вересня 2014 року № 24); 28 жовтня 2014 року - дата встановлення відповідачем роздрібних тарифів на електроенергію на листопад 2014 року (постанова НКРЕКП від 28 жовтня 2014 року № 181); 25 листопада 2014 року - дата встановлення відповідачем роздрібних тарифів на електроенергію на грудень 2014 року (постанова НКРЕКП від 25 листопада 2014 року № 380); 24 грудня 2014 року - дата встановлення відповідачем роздрібних тарифів на електроенергію на січень 2015 року (постанова НКРЕКП від 24 грудня 2014 року № 919).

За вказаними обставинами колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невстановлення «зеленого» тарифу позивачу на кожний розрахунковий місяць за встановленою формулою та на підставі курсу євро, офіційно встановленого Національним банком України, розрахованого відповідно до ст.17-1 Закону України «Про електроенергетику».

При цьому судами обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не встановлення позивачу на лютий і березень 2015 року «зеленого» тарифу на рівні, не меншому фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, розрахованого згідно ст.17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 01 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України на дату встановлення роздрібних тарифів на електроенергію для споживачів, оскільки НКРЕКП постановами від 31 січня 2015 року №105 та від 27 лютого 2015 року № 492 встановлено «зелені» тариф для позивача на лютий та березень 2015 року в повному розмірі.

Крім того, правомірність вказаних постанов НКРЕКП від 31 січня 2015 року №105 та від 27 лютого 2015 року № 492 встановлено постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2015 року у справі № 826/3745/15, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року, та постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2015 у справі № 826/4306/15, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2015 року.

Правильними є висновки судів першої та апеляційної інстанцій в частині зобов'язання відповідача розглянути питання про прийняття рішення щодо встановлення «зеленого» тарифу позивачу за період з вересня 2014 року по січень 2015 року на рівні не меншим фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі ст.17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 01 січня 2009 року, за офіційним валютним курсом НБУ на 27 серпня 2014 року, 24 вересня 2014 року, 28 жовтня 2014 року, 25 листопада 2014 року та 24 грудня 2014 року, оскільки обов'язок перегляду «зеленого» тарифу на кожну дату встановлення роздрібних тарифів прямо встановлений Законом України «Про електроенергію».

Зобов'язання відповідача розглянути питання щодо внесення змін до алгоритму Оптового ринку електроенергії для проведення перерахувань позивачу є вказівкою на можливий спосіб відновлення порушеного права позивача внаслідок бездіяльності у встановленні «зеленого» тарифу та не має наслідком подвійного перерахування коштів товариству, про яке зазначає відповідач у касаційній скарзі. Рішення судів попередніх інстанцій відповідають нормам процесуального права, прийняті в межах повноважень суду, визначених ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Посилання Національної комісії, зокрема, на розпорядження Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2014 року № 764-р та від 01 жовтня 2014 року №915-р «Про вжиття тимчасових надзвичайних заходів на ринку електричної енергії», а також листи Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, як на підставу для не встановлення «зелених» тарифів на електроенергію є безпідставними та необґрунтованими, оскільки вони не звільняють відповідача від обов'язку встановлення таких тарифів. Вказані розпорядження спрямовані на забезпечення коригування тарифів та не містять вимог щодо незатвердження Національною комісією «зелених» тарифів.

Щодо доводів касаційної скарги про порушення позивачем строку звернення до суду та не вирішення судами попередніх інстанцій заяви про залишення позовної заяви без розгляду, слід зазначити, що судом першої інстанції при відкритті провадження у справі вирішено питання щодо відновлення позивачу строку звернення до суду з адміністративним позовом. При цьому слід звернути увагу, що невиконання Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг обов'язку щодо встановлення «зеленого» тарифу у визначені законом порядку та строки не звільняє відповідача від виконання цього обов'язку вподальшому, тобто допущена бездіяльність мала місце і на момент звернення позивача з позовом.

За викладеного, виходячи з визначених ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України меж перегляду судових рішень, за якими суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, у судової колегії відсутні підстави для спростування встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді