Справа № 499/198/17-а
Суддя: Погорєлов І. В.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/198/17-а
Провадження № 2-а/499/7/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2017 р. смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого Погорєлова І.В. при секретарі судового засідання Дібровій О.І. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Іванівської РДА Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до управління соціального захисту населення Іванівської РДА Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, зазначивши, що він є учасником бойових дій. Відповідно до статті 12 Закону України від 22.10.1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому як учаснику бойових дій передбачено щорічно до 5 травня виплату разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Однак відповідач порушуючи вказану норму закону, йому за 2016 рік здійснив виплату цієї допомоги у розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141, а саме у розмірі 920 гривень. Відповідач діяв у відповідності до постанови Кабінету Міністрів, яка прийнята не у відповідності до Законів України «Про державний бюджет на 2016 рік» та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Просив визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати його нараховувати йому доплату до щорічної разової допомоги йому як учаснику бойових у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком встановленого ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» .

Представник відповідача подав до суду письмові заперечення, де зазначив, що позов не визнає з підстав зазначених у запереченні.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши письмові докази по справі, оцінивши повідомлені сторонами обставини своїх вимог і заперечень, суддя на пiдставi аналiзу встановлених фактичних обставин справи i вiдповiдних їм правовiдносин знаходить, що є достатньо підстав прийняти законне судове рішення про відмову в задоволенні вимог позивача, виходячи з такого.

Позивач ОСОБА_1 згідно посвідчення серії НОМЕР_1 має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій і перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Іванівської районної державної адміністрації Одеської області.

У 2016 році ОСОБА_1 управлінням соціального захисту населення Іванівської районної державної адміністрації Одеської області, як учаснику бойових дій була здійснена виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», а саме в сумі 920 гривень.

Оспорюючи суму виплати позивач посилається на положення ст.12 Закону України від 22.10.1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» були визнанні неконституційними.

Згідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551- ХІІ, але в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, а саме на 2016 рік визначено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Таким чином позивачем не враховано, що наведена ним редакція ст.12 вказаного Закону була змінена і за станом на час виникнення у нього права на виплату одноразової грошової допомоги до 5 травня, така виплата здійснювалась в порядку і розмірах визначених Кабінетом Міністрів України.

Така зміна стала можливою згідно з пунктом 26 розділу VI «Прикінцевих і перехідних положень» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII), яким було встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Вказані положення є чинними і Конституційним судом України не визнавались не конституційними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій, особам, на яких поширюється дія Законів України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" , що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" , здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: інвалідам війни ІІ групи - 2600.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відмовляючи позивачу у донарахуванні та доплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року, управління праці та соціального захисту населення Іванівської районної державної адміністрації Одеської області, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачалися Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та іншими нормативними актами, які приймались на виконання вимог вказаного Закону, а тому підстав для визнання таких дій неправомірними, немає.

Згідно правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Аналогічною є також позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист, а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12.10.2004 р. у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», де Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень та обставин справи, суд приходить до висновку, що у 2016 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», правомірно здійснена в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволені позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 94, 99, 159, 160, 183-2, 254, 256, 267 КАС України, та на підставі ст.19 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Іванівської РДА Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

СуддяІ. В. Погорєлов