Справа № 202/7331/16-а(2-а/202/13/2017)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"05" квітня 2017 р. справа № 202/7331/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Сєдих О.А.,

представника третьої особи Корнійчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2017 року у справі №202/7331/16-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради,

третя особа - Східний офіс Державної аудиторської служби України,

про визнання дій противоправними, -

встановив:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати причини пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом поважними;

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у пред'явлені вимоги до позивача про повернення перерахованої суми грошової допомоги, а саме щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 01.07.2015р. по 15.12.2015р. у сумі 4 933 грн. 30 коп.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено повністю. Постанова мотивована тим, що відповідач діяв у встановленому чинним законодавством порядку, а позовні вимоги позивача є необґрунтованими.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм

матеріального та процесуального права. Позивач, зокрема, зазначив, що після її останньої заяви від 23.06.2016р. адресна допомога для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в сумі 884 грн. вона не отримувала, хоча ця допомога була призначена та нараховувалася. При встановлені вказаної обставини суд 1-ї інстанції припустився помилки, зазначаючи в своєму рішенні, що, начебто, виплата позивачу зазначеного виду державної допомоги була припинена.

Станом на 18 червня 2015 року у позивача дійсно змінилися обставини, про наявність яких вона не повідомила відповідача в установлений підзаконним актом строк (3 дні) та які відповідно до п.11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №505 (далі - Порядок), могли потягнути за собою припинення виплати грошової допомоги, призначеної на підставі заяви від 16 червня 2015 року з наступного місяця після їх виявлення, чого не відбулося.

За період наявності у позивача депозиту (липень 2015 року) вона добровільно повернула відповідачу 924,88 грн., що більше ніж розмір допомоги за місяць. Ця обставина не свідчить, що позивач не заперечує факту отримання надмірної допомоги упродовж періоду за період з липня по грудень 2015 р.

На думку позивача, поверненню підлягала лише сума допомоги, що була отримана на час відкриття депозиту, що перевищував 10-кратний розмір прожиткового мінімуму. Після закриття депозиту підстави для зупинення виплати державної допомоги, передбачені п.11 Порядку, відпали, тому відповідно до вимог Порядку це було підставою для поновлення виплати державної допомоги з 01.07.2015р. Тому, виплачена відповідачем за період з липня по грудень 2015 р. державна допомога у сумі 4 933 грн. 30 коп. не є такою, що виплачена надміру.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав.

Представники відповідача та третьої особа проти задоволення апеляційної скарг позивача в судовому засіданні заперечували.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_4 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою відповідачем 08 грудня 2014 року.

Відповідно до Порядку, ОСОБА_4 була призначена адресна допомога внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 15.12.2014 року по 08.06.2016 року.

Згідно довідки ПАТ КБ "Приватбанк" №076616 від 02.11.2016 року позивачем 18.06.2015 року було відкрито депозитний рахунок на суму 1800 доларів США строком на 1 місяць. Останні кошти з рахунку були зняті 24.07.2015 року. Позивач не повідомила у 3-ти денний строк відповідача про відкриття депозитного рахунку, що є обставиною, яка впливає на призначення грошової допомоги.

27 вересня 2016 року на адресу позивача надійшов лист відповідача, відповідно до якого їй повідомили, що, у зв'язку із проведенням ревізії, Державною фінансовою інспекцією Дніпропетровської області було виявлено, що на ім'я позивача було відкрито депозитний рахунок, який перевищував десять прожиткових мінімумів.

Управління Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області вимогою від 06.10.2016 року №04-04.2.05.15/7479 зобов'язало відповідача подати до суду позов про стягнення з ОСОБА_4 суми неправомірно отриманої допомоги.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні позову виходячи з того, що:

- позивач не заперечує факту отримання надмірної допомоги, а лише незгодна із розміром такої допомоги;

- при виявленні факту зміни обставин, які впливають на призначення грошової допомоги позивачу, відповідачем були вчинені всі дії, необхідні та передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505;

- позивачем у позові та представником позивача у судовому засіданні не надано доказів протиправності дій відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги позивача ґрунтуються на тому, що з огляду на передбачене п.12 Порядку її право повідомити про зміну обставин, що були підставою для зупинення передбачених Порядком виплат у липні 2015 року, виплати грошової допомоги підлягали поновленню у серпні 2016 року. Тому, на думку позивача, поверненню підлягає лише державна допомога, що вибула їй плачена за липень 2015 року, а дії відповідача, які полягають у пред'явлені вимоги до позивача про повернення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 01.07.2015р. по 15.12.2015р. у сумі 4 933 грн. 30 коп. є неправомірними.

Відповідно до п.6 Порядку грошова допомога не призначається, зокрема, у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця, зокрема, у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги (п.12 Порядку).

Відповідно до п.11 Порядку уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу.

У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Відповідно до довідки відповідача (а.с.18) за період за період з липня 2015р. по грудень 2015р. відповідачем було перераховано позивачу щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у сумі 4 933 грн. 30 коп.

В апеляційній скарзі позивач визнає, що нею у червні 2015 року було відкрито депозитний рахунок, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Позивач не заперечує з приводу невиконання передбаченого п.11 Порядку обов'язку щодо повідомлення про виникнення цієї обставини, яка відповідно до п.12 Порядку є підставою для припинення виплати грошової допомоги. Позивач у справі не заперечує й те, що вона не скористалася передбаченим п.12 Порядку правом повідомити відповідача про зміну обставин, які є підставою для припинення виплати грошової допомоги.

Відповідно до п.2 Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Крім того, відповідно до абз. 6 п.12 Порядку виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги. Проте, позивачем не було дотримано зазначеної процедури повідомлення відповідача про зміну обставин, тому доводи апеляційної скарги про обов'язок поновити виплату та визнання зайвою виплати лише за липень 2015 року є хибними.

Також колегія суддів вважає, що звернення до суду з позовом про визнання протиправними дій щодо пред'явлення вимоги до позивача про повернення перерахованої суми грошової допомоги є неналежним способом захисту, оскільки п.11 Порядку передбачено право відповідача повернути надміру перераховані суми грошової допомоги шляхом пред'явлення вимоги та стягнути їх в судовому порядку, у разі відмови у добровільному поверненні надміру перерахованих сум грошової допомоги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність дій відповідача щодо повернення суми грошової допомоги за період з липня 2015р., тобто з наступного місяця, в якому виникли обставини, що є підставою для припинення виплат грошової допомоги, по грудень 2015р.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2017 року у справі №202/7331/16-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко