Справа № 819/39/17
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2017-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/39/17

29 березня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Ходачкевич Н.І.

при секретарі судового засідання Косюк О.П.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Тернопільська районна державна адміністрація про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Тернопільської районної державної адміністрації третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ПАП "Перемога", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 сільська рада, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просить суд визнати нечинним та скасувати розпорядження Тернопільської районної державної адміністрації №264 від 18.05.2005 р. "Про переведення земель, які не підлягають паюванню, колишньому колгоспу "Перемога" до земель запасу на території ОСОБА_4 сільської ради".

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами:

Розпорядженням голови Тернопільської районної державної адміністрації № 264 від 18.05.2005 р. переведено землі колишнього колгоспу "Перемога" загальною площею 55,61 га, які не підлягають паюванню в землі запасу ОСОБА_4 сільської ради. Вказане розпорядження прийнято за результатами розгляду клопотання ОСОБА_4 сільської ради від 25.02.2005 р. № 16 "Про переведення земель, які не підлягають паюванню" колишнього колгоспу "Перемога", враховуючи рішення ОСОБА_4 сільської ради від 29.12.04 р. № 154, та виписку з протоколу загальних зборів пайовиків від 07.11.2004 р.

Однак рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20.02.2008 р. у справі №2-123/2008 рішення загальних зборів власників земельних ділянок (паїв) колгоспу "Перемога" від 07.11.2004 р. скасовано.

Таким чином, на переконання Позивача розпорядження голови Тернопільської районної державної адміністрації № 264 від 18.05.2005 р. підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві та заяві про зміну позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представник Тернопільської районної державної адміністрації надав суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що факт визнання недійсним в судовому порядку рішення зборів власників земельних часток (паїв) колишнього коглоспу "Перемога" не вказує автоматично на неправомірність розглядуваних розпоряджень.

В судовому засіданні пояснив, що спірне розпорядження Тернопільської районної державної адміністрації було видане на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник ПАП «Перемога» в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_3, просив суд їх задовольнити.

ОСОБА_4 сільська рада направила на адресу суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог. Крім того, просила суд проводити розгляд справи без участі їх представника.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що підставний та підлягає до задоволення з огляду на наступне:

При вирішенні питання щодо визнання поважними причин пропуску звернення позивача до суду за захистом його порушеного права, суд, проаналізувавши обставини справи, підтверджені відповідними письмовими доказами та зміст норм процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ч. 3 ст. 99 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З пояснень позивача вбачається, що про існування оскаржених ним розпоряджень він дізнався у серпні 2016 р. від директора ПАП Перемога ОСОБА_1. З цього приводу звернувся до нього із офіційним запитом щодо надання йому копій вищезазного розпорядження та рішень судів, що мають відношення до предмету позову.

Як вбачається із матеріалів даної адміністративної справи вказані документи йому було надано із офіційним листом 10.08.2016р.

При цьому відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування своєї позиції щодо відсутності поважних причин пропуску звернення позивача до суду за захистом його порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, та з огляду на норми ч. 5 ст. 99 КАС України, суд приходить до висновку що перебіг строку звернення із даним адміністративним позовом повинен вираховуватись з цієї дати, а саме з 10.08.2016 р., тобто, з моменту, коли позивач діязнався про існування оскаржених розпоряджень та ознайомився із їх змістом.

Із даним адміністративним позовом Позивач звернувся 12.01.2017 р., про що свідчить відбиток печатки Тернопільського окружного адміністративного суду із зазначенням дати прийняття заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

У Рішенні Європейського суду з прав людини по справі Іліан проти Туреччини зазначено, що правило встановлення обмежень доступу до суду у звязку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи,

Зважаючи на викладені вище обставини, підтверджені письмовими доказами що містяться у матеріалах даної адміністративної справи, враховуючи правову позицію Європейського суду з прав людини та з огляду на вищенаведені норми КАС України, суд приходить до висновку про наявність поважних причин для пропуску позивачем передбаченого ч. 5 ст. 99 КАС України строку звернення із даним адміністративним позовом.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, третіх осіб, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, якими врегульовано спірні правовідносини, при прийнятті рішення виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що рішенням ОСОБА_4 сільської ради від 01.12.1995 р. № 60 у колективну власність колгоспу "Перемога" передано 1367,5 га землі, у тому числі 18 га господарських дворів, що підтверджується державним актом на право колективної власності на землю серії ТР № 0071 від 16.07.1996 г., виданим ОСОБА_4 сільською радою.

Згідно проекту роздержавлення і приватизації земель колгоспу "Перемога" від 1996 р. у колективну власність передані землі пл. 1367,5 га, у тому числі сільськогосподарські угіддя 1315,0 га та землі загального користування 52,5 га.

Рішенням загальних зборів колгоспу "Перемога" від 13.03.1997 р. проведено реорганізацію колгоспу "Перемога" в спілку власників земельних паїв с. Довжанка (далі СПВ с. Довжанка).

Згідно протоколу № 1 зборів СПВ с. Довжанка від 24.02.2000 р. прийнято рішення про реформування СПВ с. Довжанка в приватне агропромислове підприємство "Перемога". 06.03.2000 р. проведено державну реєстрацію приватного агропромислового підприємства "Перемога" с. Довжанка ( далі ПАП "Перемога").

Відповідно до додатку № 1 до статуту ПАП "Перемога" 31.05.2001 р. зареєстровано зміни до статуту ПАП "Перемога", відповідно до якого ПАП "Перемога" є правонаступником майнових прав та зобовязань СВП с. Довжанка.

Актом прийому передачі № 1 від 12.06.2001 р. встановлено, що СВП с. Довжанка з однієї сторони передало, а ПАП "Перемога" з іншої сторони прийняло на баланс майно пайового фонду. Перелік обєктів нерухомого майна СВП с. Довжанка зазначений у довідці № 72 від 25.12.2013 р. та витягу від 25.12.2013 р., виданих ПАП "Перемога".

Статутом ПАП "Перемога", затвердженим рішенням власників від 05.04.2012 р. та зареєстрованим Тернопільською районною державною адміністрацією 05.04.2012 р. встановлено, що ПАП "Перемога" є правонаступником майнових прав та зобовязань СВП с. Довжанка.

На виконання рішення загальних зборів СВП с. Довжанка від 24.02.2000 р. "Щодо реорганізації СВП с. Довжанка в ПАП "Перемога" усіх працівників у кількості 183 чоловік з СПВ с. Довжанка переведено до ПАП "Перемога".

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 2.70 га, яка розташована на території ОСОБА_4 сільської ради, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 30.01.2006 р.

Рішенням ОСОБА_4 сільської ради п'ятнадцятої сесії четвертого скликання № 154 від 29.12.2004 року "Про передачу земель, які не підлягають паюванню в комунальну власність" з посиланням на виписку протоколу зборів власників земельних часток паїв колишнього колгоспу "Перемога" від 07.11.2004 року вирішено дати згоду на переведення земель, що не підлягають паюванню площею 56,61 га з користування ТОВ "Довжанське". Провести землі, які не підлягають в землі запасу ОСОБА_4 сільської ради загальною площею 56,61 га. Також вирішили просити Тернопільську районну державну адміністрацію прийняти розпорядження про переведення вищевказаних земель, що не підлягають паюванню площею 56,61 га в землі запасу сільської ради.

25 лютого 2005 року ОСОБА_4 сільська рада звернулася до Тернопільської районної державної адміністрації з клопотанням № 15 про затвердження рішення ОСОБА_4 сільської ради № 154 від 29.12.2004 року "Про передачу земель, які не підлягають паюванню в комунальну власність".

Розпорядженням голови Тернопільської районної державної адміністрації № 264 від 18.05.2005 р. переведено землі колишнього колгоспу "Перемога" загальною площею 55,61 га, які не підлягають паюванню в землі запасу ОСОБА_4 сільської ради.

У преамбулі вищезазначеного розпорядження зазначено, що його прийнято за результатами розгляду клопотання ОСОБА_4 сільської ради від 25.02.2005 р. № 16 Про переведення земель, які не підлягають паюванню колишнього колгоспу Перемога, враховуючи рішення ОСОБА_4 сільської ради від 29.12.04 р. № 154, та виписку з протоколу загальних зборів пайовиків від 07.11.2004 р.

Крім того, п. 2 цього розпорядження приписано вилучити у колишнього колгоспу Перемога Державний акт на право колективної власності на землю серії ТР № 0071 від 26.07.1995 р., зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності за № 29.

Частина 2 ст. 14 Конституції України гарантує право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Відповідно до ч. 1, 2 , 4 ст. 41 Конституції України кожен має право, зокрема, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Главою 22 Земельного кодексу України ( далі ЗК України) передбачені підстави припинення прав на землю.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є добровільна відмова власника від права на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗК України при ліквідації сільськогосподарських підприємств несільськогосподарські угіддя, що перебували у їх власності, розподіляються відповідно до установчих документів цих підприємств або за згодою власників земельних часток (паїв). У разі недосягнення згоди це питання вирішується в судовому порядку.

Аналізуючи зазначені вище приписи земельного законодавства, суд приходить до висновку, що підставами припинення права власності на земельну ділянку є добровільна відмова власника від права на земельну ділянку.

Як зазначалось вище, спірне розпорядження №264 прийнято за результатами розгляду клопотання ОСОБА_4 сільської ради від 25.02.2005 р. № 16 Про переведення земель, які не підлягають паюванню колишнього колгоспу Перемога, враховуючи рішення ОСОБА_4 сільської ради від 29.12.04 р. № 154, та виписку з протоколу загальних зборів пайовиків від 07.11.2004 р.

Водночас, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20.02.2008 р. у справі №2-123/2008 рішення загальних зборів власників земельних ділянок (паїв) колгоспу "Перемога" від 07.11.2004 р. скасовано.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність добровільної згоди власників земельних часток (паїв) у розумінні ч. 1 ст. 30 ЗК України, та відповідно протиправність вилучення несільськогосподарських угідь площею 55,61 га, та їх перехід, як таких що не підлягають до паювання в землі запасу ОСОБА_4 сільської ради.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" від 2 квітня 2002 року №449 (449-2002-п), раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні в разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Натомість пунктом 2 розпорядження голови Тернопільської районної державної адміністрації приписано вилучити у колишнього колгоспу "Перемога" Державний акт на право колективної власності на землю серії ТР № 0071 від 26.07.1995 р., зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності за № 29, що, з огляду на встановлені судом обставини, а саме відсутність добровільного звернення, суперечить приписам чинного земельного законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Як встановлено статтею 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приписами пункту 1 частини 1 ст.72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вище зазначені норми чинного законодавства, з урахуванням наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що розпорядження Тернопільської районної державної адміністрації № 264 від 18.05.2005р. "Про переведення земель, які не підлягають паюванню колишнього колгоспу "Перемога" до земель запасу на території ОСОБА_4 сільської ради" є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задоволити.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження № 264 від 18.05.2005р. "Про переведення земель, які не підлягають паюванню колишнього колгоспу "Перемога" до земель запасу на території ОСОБА_4 сільської ради"

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 04.04.2017р.

Головуючий суддя Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя Ходачкевич Н.І.