Справа № 333/6518/16-а
Суддя: Тучков С. С.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №333/6518/16-а
Провадження №2-а/333/22/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2017 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Тучкова С.С.,

за участю секретаря Шелесько Ю.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Волошиної Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Запоріжжі, адміністративну справу №333/6518/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради Паталаха Федора Васильовича про визнання незаконними дій щодо відмови у наданні висновку лікарської консультативної комісії про необхідність стороннього догляду, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом, вказавши, що його син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом 2 групи за психічним захворюванням. 18.10.2016 року він звернувся до Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради з проханням надати висновок, що його син потребує постійного стороннього догляду. 04.11.2016 року ним було отримано негативну відповідь. Позивач зазначає, що отримував допомогу по догляду за сином, але після звернення в грудні 2013 року до Обласної психіатричної лікарні за довідкою на отримання допомоги в 2014 році, йому було відмовлено у видачі останньої. Посилаючись на вимоги Наказу Міністерства охорони здоров'я України №667 від 31.07.2013 року позивач вважає, що відповідачем безпідставно відмовлено у видачі Висновку про необхідність стороннього догляду за сином ОСОБА_4 Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати незаконними дії щодо відмови у наданні висновку лікарської консультативної комісії про необхідність стороннього догляду і зобов'язати лікарську консультативну комісію Обласної психіатричної лікарні видати висновок про необхідність стороннього догляду згідно з наказом Міністерства охорони здоров'я №667 від 31.07.2013 рокуі наявних документів.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Додатково пояснив, що ненадання висновку обумовлено впливом головного лікаря психіатричної лікарні Паталаха Ф.В. на діяльність лікарської комісії.

Представник відповідача позов не визнав повністю, посилаючись на те, що позивач звернувся із вказаною заявою до лікарні 18.12.2013 року, того ж дня було проведено засідання лікарсько-консультативної комісії (далі - ЛКК) за результатами проведення якого, ЛКК не знайшла підстав для видачі Висновку про необхідність постійного стороннього догляду. Позивач не погодився з рішенням ЛКК від 18.12.2013 року і подав письмову заву від 08.01.2014 року, в якій виклав свої заперечення, доводи і наполягав на видачі Висновку ЛКК. У зв'язку з цим, було проведено додаткове засідання ЛКК 15.01.2014 року, за результатами якого ЛКК не знайшла підстав для видачі Висновку про необхідність постійного стороннього догляду. Відповідно до п.5 Інструкції про порядок надання висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України №667 від 31.07.2013 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.09.2013 року за №1666/24198, підставою для надання висновку ЛКК закладу охорони здоров'я щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом II групи внаслідок психічного розладу є постійна наявність в інваліда одного з перелічених видів обмеження життєдіяльності. Тобто, підставою для видачі Висновку ЛКК є встановлення видів обмеження життєдіяльності, а за відсутності вказаних підстав, згідно Інструкції лікарня не може надати вказаний Висновок ЛКК. Проведені засідання ЛКК 18.12.2013 року, 15.01.2014 року, 11.11.2014 року і 02.11.2016 року також не знайшли підстав, передбачених п.5 Інструкції. Таким чином, лікарнею було проведено всі необхідні дії відповідно до законодавства України щодо розгляду заяви позивача та прийняття відповідних рішень за заявою. На підставі викладеного, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення позивача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи і законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в Комунальній установі «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, йому встановлена друга група інвалідності (а.с.17, 87).

За результатами огляду лікарсько-консультативною комісією від 02.11.2016 року було встановлено, що ОСОБА_4 за рівнем обмеження життєдіяльності на теперішній час постійного стороннього догляду не потребує (а.с.87-90).

Відповідно до журналів записів висновків лікарсько-консультативної комісії на протязі 2013-2016 року комісія не знаходила підстав для надання висновку щодо потреби ОСОБА_4 у постійному сторонньому догляді (а.с.95-105).

У відповідності до ст.20 Закону України «Про психіатричну допомогу» експертиза психічного стану особи (медико-соціальна експертиза втрати працездатності, військово-лікарська та інші) проводиться на підставах та в порядку, передбачених законами та прийнятими відповідно до них іншими нормативно-правовими актами.

У розумінні ст.1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» медико-соціальна експертиза - це визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Згідно з ч.3 ст.5 Закону України «Про психіатричну допомогу»держава гарантує: «грошову допомогу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, особі, яка проживає разом з інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, - на догляд за ним».

У відповідності до пункту 1 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розгляду, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2000 року №1192, щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним надається відповідно до статті 5 Закону України «Про психіатричну допомогу» у грошовій формі.

Відповідно до п.п.5-7 Інструкції про затвердження форми висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу та Інструкції про порядок його надання, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 31.07.2013 року №667, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 26.09.2013 року за № 1666/24198 - підставою для надання висновку ЛКК закладу охорони здоров'я щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом IІ групи внаслідок психічного розладу є постійна (упродовж не менше місяця) наявність в інваліда одного з перелічених видів обмеження життєдіяльності:

- обмеження самообслуговування - здатність до самообслуговування за допомогою інших осіб та нездатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів; обмеження здатності до самостійного пересування - здатність до самостійного пересування за допомогою інших осіб та нездатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів;

- обмеження здатності до орієнтації - здатність до орієнтації в часі і просторі за допомогою інших осіб; обмеження здатності до спілкування - здатність до спілкування за допомогою інших осіб та нездатність до спілкування з використанням допоміжних засобів;

- обмеження здатності контролювати свою поведінку - здатність частково чи повністю контролювати свою поведінку тільки за допомогою інших осіб.

Обмеження життєдіяльності повинні бути зумовлені психічним розладом. Висновок ЛКК видається строком на 6 місяців. Обґрунтований висновок ЛКК та рішення про необхідність постійного стороннього догляду за інвалідом (висновок) записуються в медичну карту амбулаторного хворого за підписом членів ЛКК.

Отже, підставою для надання висновку про необхідність постійного стороннього догляду є встановлення ЛКК (медико-санітарною експертизою) факту наявності одного з видів обмеження життєдіяльності особи, як-то обмеження самообслуговування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності контролювати свою поведінку, і таке обмеження має бути постійним (понад один місяць) й зумовлене психічними вадами здоров'я.

У свою чергу, в разі не підтвердження факту наявності у особи обмежень життєдіяльності визначених п.п.5-7 Інструкції висновок не надається.

Таким чином, слід розмежовувати показання для встановлення групи інвалідності і видачі довідки для стороннього догляду. Єдиної підставою для видачі висновку про необхідність стороннього догляду за ОСОБА_4 є відповідний висновок лікарсько-консультативної комісії.

Позивач у своїй заяві просить суд визнати незаконними дії щодо відмови у наданні висновку ЛКК про необхідність стороннього догляду. Обов'язковою умовою видачі зазначеного висновку є встановлення лікарською комісією обмеження життєдіяльності інваліда.

ОСОБА_4 неодноразово на протязі 2013-2016 років оглядався ЛКК з приводу потреби у постійному сторонньому догляді, за результатами яких, з огляду на ступінь порушення рівня обмеження життєдіяльності останнього, ЛКК не знайшла підстав для видачі Висновку ЛКК про необхідність постійного стороннього догляду.

Відповідно до записів «Журналу запису висновків лікарсько-консультативної комісії» від 18.12.2013 року, 15.01.2014 року, 11.11.2014 року та 02.11.2016 року відсутні підстави для видачі висновку про необхідність стороннього догляду за ОСОБА_4

Згідно з ст.19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 не надав до суду доказів щодо незаконності дій членів ЛКК під час вирішення питання щодо необхідності стороннього догляду за ОСОБА_4 Також позивач жодним чином не підтвердив доводів, викладених у позовній заяві, щодо втручання відповідача у діяльність ЛКК.

Доводи позивача суд не приймає до уваги, та як посилання ОСОБА_1 на «Інструкцію про порядок надання висновку лікарського медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу», затвердженої 31.07.2013 року наказом МОЗ Україниу даному випадку є помилковим. Дійсно, пункт 3 зазначеної Інструкції передбачає строк видачі висновку протягом одного робочого дня. Однак, вказаний пункт не зумовлює беззаперечно ЛКК надати висновок про необхідність постійного стороннього догляду за інвалідом, а підстави для видачі такого висновку інваліду ІІ групи наведені у п.5 Інструкції. Не можуть бути прийнятими до уваги посилання позивача на наявність раніше виданого висновку №4552 від 26.12.2012 року про необхідність постійного стороннього догляду, як беззастережної видачі такого самого висновку. Так, відповідно до п.6 Інструкції висновок видається строком на 6 місяців. Отже, раніше виданий висновок втратив чинність.

На підставі вищезазначеного, суд робить висновок про відсутність визначених законом підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.5, 20 Закону України «Про психіатричну допомогу», п.п.5-7 Інструкції про порядок надання висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України №667 від 31.07.2013 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.09.2013 року за №1666/24198, ст.ст.11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради Паталаха Федора Васильовича про визнання незаконними дій щодо відмови у наданні висновку лікарської консультативної комісії про необхідність стороннього догляду - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня її проголошення, з одночасним надсиланням її копії до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков