Справа № 754/14840/16-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі: Кривді В.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у відповідності до положень ст. 41 КАС України без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в м. Києві про:

визнання дій відповідача щодо повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання незаконними;

зобов'язання відповідача прийняти виконавчий лист від 12.05.2014 року по справі №2а-2160/10 до виконання та відкрити виконавче провадження.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позову у повному обсязі. При цьому апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Деснянського районного суду м. Києва від 07 грудня 2010 року було задоволено його позовні вимоги до Управління ПФУ в Деснянському районі м. Києва, зобов'язано відповідача здійснити перерахунок його пенсії та виплатити йому щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, постраждалій внаслідок аварії на ЧАЕС виходячи з 75% мінімальної пенсії за віком та державну пенсію не менше 8 мінімальних пенсій за віком починаючи з 21.04.2010 року та здійснювати її виплату без обмеження в часі. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2011 року постанову суду першої інстанції залишено без змін.

На виконання рішення суду, судом першої інстанції було видано виконавчий лист та передано його на виконання до Відділу примусового виконання рішень.

30.06.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Бочковським Т.О. було винесено постанову про повернення виконавчого документа без виконання.

Проте, державним виконавцем не було проведено жодної виконавчої дії, крім винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

09.11.2016 року позивачем було отримано постанову про повернення виконавчого документа.

11.11.2016 року позивач подав заяву про відкриття виконавчого провадження, оскільки боржником рішення суду виконано не було.

21.11.2016 року позивач отримав повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання від 16.11.2016 року, оскільки виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Вважаючи такі дії відповідача незаконними та такими, що порушують його конституційні права, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог, з огляду на те, що рішення суду, яке набрало законної сили не було виконано, а тому права позивача не відновлені та потребують захисту.

В апеляційній скарзі відповідач не погоджуються з вказаним висновком суду першої інстанції, посилаючись на те, що судом першої інстанції не встановлено належного відповідача для виконання рішення суду, а повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання вчинено у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Вирішуючи питання щодо правомірності таких дій, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини другої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (статті 383, 384 ЦПК, частина четверта статті 82 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження мають право оскаржувати дії та рішення державного виконавця до суду шляхом подання адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з виконавчим листом від 12.05.2014 року по справі №2а-2160/10.

Апелянт в своїх доводах посилається на те, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в м. Києві Гаспаряном Рафаелем Гагіковичем повернуто даний виконавчий лист, оскільки виконавчий документ пред'явлено не за місцем вимоги або не за підвідомчістю.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаним висновком відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802, «…Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:

боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи…».

Боржником у вказаній справі виступає Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, то стягувачу для виконання судового рішення необхідно звертатися до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві.

Тобто, позивач звернувся з виконавчим документом пред'явлено за належним місцем вимоги, а тому постанова державного виконавця про повернення виконавчого листа є необгрунтованою та безпідставною.

Таким чином, відповідачем в апеляційній скарзі не наведено жодних належних доводів щодо невиконання рішення суду про перерахунок пенсії позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок про наявність правових підстав для задоволення позову, а тому постанову суду необхідно залишити без змін. На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 41, 196, 198, 200, 205 та 207 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: І.В. Саприкіна

Судді: О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.