Справа № 639/1584/17
Суддя: Гаврилюк С. М.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/1584/17
Провадження № 2-а/639/74/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі судового засідання Макушенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Харкові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 908030 від 017.03.2017про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч 2 ст. 122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 07.03.2017 об 11-16 стосовно позивача винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Із зазначеною постановою ОСОБА_1 не погоджується, оскільки, на його думку, вона винесена з порушенням норм права, є незаконною, у звязку з чим підлягає скасуванню з наступних підстав.

07.03.2017 під час керування транспортним засобом Renault Lodgy, державний номер НОМЕР_1, в напрямку вул. Полтавський шлях, 58/1, позивача було зупинено інспектором роти № 4 батальйону № 3 УПП м. Харкова лейтенантом поліції ОСОБА_2, який звинуватив ОСОБА_1, начебто, в порушенні правил обгону п. 14.6 ПДР України.

Позивач стверджує, що не порушував жодних правил обгону, так як в даному випадку, ОСОБА_1 було здійснено маневр обїзду попутного транспортного засобу, яким був трамвай і який не рухався, та за умови виконання п.п. 14.1 - 14.6 розділу 14 «Обгін» та глави 1 «Горизонтальна розмітка», р. 34 «Дорожня розмітка» ПДР України, де зазначено: «Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для обїзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний обїзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються зі швидкістю менше 30 км/год»; і без порушення п. 3.25 р. 33 Постанови № 1306 від 10.10.2001 «Про правила дорожнього руху», де зазначено: «3.25 «Обгін заборонено». Забороняється обгін усіх транспортних засобів (крім поодиноких, що рухаються зі швидкістю менше 30 км/год).

Також, позивач зазначає, що не були прийняті до уваги інспектором його пояснення про те, що позивач був змушений здійснити маневр обїзду при проїзді перехрестя по причині наявності на перехресті пошкоджень дорожнього покриття.

Позивач у судовому засіданні адміністративний позов підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити його.

Відповідач по справі у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, надав суду для огляду відеозапис на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, всебічно, повно, обєктивно дослідивши наявні у справі докази та відеозапис від 07.03.2017 , зясувавши обставини, на які сторони посилались у судовому засіданні , як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 908030 від 14.07.2017, складеної інспектором роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Харкові, лейтенантом поліції ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності ч. 2 ст. 122 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Renault Lodgy, державний номер НОМЕР_1, 07.03.2017 об 11 год. 10 хв. в м. Харкові, вул. Полтавський шлях, 54, здійснив обгін трамваю з виїздом на колію зустрічного напрямку, чим порушив п. 11.9 ПДР України (а.с. 5).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбаченого статтями 122 та 126 КУпАП.

Як передбачено п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі(додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона не містить визначених та обовязкових реквізитів, передбачених ч. 3 ст. 283 КУпАП та додатком 5 до Інструкції, а саме: не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Відповідно до вимог ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, відповідачем не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення винесене інспектором Фоменком С.С. про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Крім того, з дослідженого у судовому засіданні відеозапису, який відповідач надав суду у підтвердження своїх заперечень проти позову, не встановлено обставини, зазначені в постанові про адміністративне правопорушення серії АР № 908030 від 07.03.2017 щодо скоєння позивачем в 11-10 годин 07.03.2017 адміністративного правопорушення, зазначеного в даній постанові про адміністративне правопорушення.

Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 07.03.2017 п. 11.9 ПДР України.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення субєкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 162 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання недійсним рішення чи окремих його положень.

На підставі п. 3 ст. 288 КУпАП може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно ст. 49 КАС України, особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов'язки та зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами .

Особи, які беруть участь у справі, мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 71 КАС України суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані та повідомити, де вони знаходяться.

Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження обґрунтованості винесеної постанови від 07.03.2017, а отже суд дійшов до висновку, що постанова серії АР № 908030 від 07.03.2017 по справі про адміністративне правопорушення та про накладення адміністративного стягнення на позивача не відповідає вимогам закону, постанова не підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 908030 від 07.03.2017 про накладення адміністративного стягнення на нього у вигляді штрафу у розмірі 425 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно позивача за відсутності у його діях складу правопорушення.

На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, скасування постанови серії АР № 908030 від 07.03.2017 по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 гривень та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Керуючисьст.ст. 4, 8, 9, 11, 49, 70-72, 86, 158-160, 161-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 19 Конституції України, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 288, 289 КУпАП, Постановою Пленуму Вищого адміністративного Суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі»,суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Харкові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 908030 від 07.03.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 (чотириста двадцять пять) гривень скасувати.

Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 (чотириста двадцять пять) гривень закрити на підставі ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк