Справа № 806/2564/16
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

05 квітня 2017 року К/800/10743/17

Суддя Вищого адміністративного суду України А.Ф. Загородній,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року

у справі № 806/2564/16

за позовом ОСОБА_1

до Народного депутата Верховної Ради України Лещенка Сергія Анатолійовича

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_1 , не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями , подав касаційну скаргу.

Задовольняючи позов частково суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідно до вимог ст.24 Закону України "Про статус народного депутата України" N 2790-XII народний депутат України розглядає звернення виборців відповідно до вимог та в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян". Народний депутат розглядає всі одержані ним пропозиції, заяви та скарги виборців, узагальнює їх, за необхідності вносить відповідні пропозиції до Верховної Ради України та її органів, а також до органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

У разі необхідності народний депутат надсилає пропозиції, заяви та скарги громадян органам державної влади, органам місцевого самоврядування та їх посадовим особам, установам та організаціям, до повноважень яких входить розгляд звернень громадян чи вирішення порушених у них питань по суті. Про результати розгляду пропозицій, заяв та скарг громадян органи та посадові особи зобов'язані повідомити громадянина, від якого надійшло звернення, і народного депутата у терміни, встановлені Законом України "Про звернення громадян".

За приписами Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів (ст. 20 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян").

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповіді на звернення народним депутатом України Лещенком С.А. надано лише після звернення ОСОБА_1 із позовом до суду, тобто із порушенням чинного законодавства та не по суті викладених у зверненні питань.

Виходячи з вищенаведеного, суди дійшли висновку про задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача вибачитися перед позивачем, суди вказують, що вказаний спосіб відновлення порушеного права не передбачений законодавством.

Стосовно вимоги про задоволення моральної шкоди в сумі 200000 грн, суди зазначають, що відповідно до п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків, крім того у кожній справі суду необхідно з'ясовувати характер правовідносин сторін та чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Для відшкодування шкоди обов'язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивачем не надано жодних належних доказів про спричинення неналежними діями відповідача моральної шкоди, а тому задоволенню вказані вимоги не підлягають. Також позивач не надав доказів того, що встановлення ІІ групи інвалідності з 03.11.2016 року якимось чином пов'язаний з неотриманням ним відповіді на звернення.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, також у випадках, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Народного депутата Верховної Ради України Лещенка Сергія Анатолійовича про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Вищого адміністративного А.Ф. Загородній

суду України