Справа № 331/1808/17
Суддя: Світлицька В. М.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/331/91/2017
Номер справи 331/1808/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицька В.М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя щодо застосування показника середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік у розмірі 1 197,91 грн. при визначенні розміру пенсії за віком при її призначенні 20.02.2017 року згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя провести нарахування пенсії за віком при її призначенні з 20.02.2017 року згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні роки (2014, 2015, 2016 рр.), що передують року його звернення за пенсією, та провести відповідний перерахунок та доплату недоотриманих сум пенсії з дня її призначення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію з 01.01.2007 року відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Після звільнення з військової служби, а саме: в період з 03.04.2006 року по 20.02.2017 року продовжив працювати на цивільних посадах та сплачувати страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

У звязку з досягненням пенсійного віку та маючи загальний страховий стаж 46 років 7 місяців 19 днів, він 20.02.2017 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до ст.. 26 Закону України «про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, як встановлено ч. 2 ст. 40 цього Закону. Проте листом № 43/Г-9 від 28.02.2017 року відповідачем було відмовлено.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що він вперше звернулася з заявою про призначення пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 40 Закону, а УПФУ в Олександрівському районі м. Запоріжжя, крім того, після призначення пенсії на пільгових умовах відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» він продовжив працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Позивач вважає зазначені вище дії відповідача неправомірними, оскільки порушуються його конституційні права як громадянина України.

Ухвалою суду від 13.03.2017 року відкрито скорочене провадження по справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 5 ст. 183-2 КАС України суд розглядає справу в порядку скорочено провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення десятиденного строку з дня одержання ухвали про відкриття скороченого провадження та копій документів, якщо до суду не було подано заперечень.

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя, у строк, передбачений ч. 3 ст. 183-2 КАС України, письмові заперечення або заяву про визнання позову не надав.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами,суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію з 01.01.2007 року відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати.

20.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 зазначеного Закону, тобто із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, із підвищенням її розміру відповідно до ч. 1 ст. 29 вказаного Закону.

Листом за вих.. № 43/Г-9 від 28.02.2017 року Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя повідомило ОСОБА_1, що при переведенні з одного виду на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років, тобто на інший вид пенсії ніж пенсія на пільгових умовах.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", даний Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. У ст. 9 даного Закону передбачено, що види пенсійних виплат і соціальних послуг відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком.; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням змін, внесених Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VІ «Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи»(Далі - Закон № 3668-VІ) переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Пункт 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регулює види пенсій: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення пенсії або попереднього перерахунку. За бажанням пенсіонера при переведені з одного виду пенсії на інший пенсійний орган може врахувати заробітну плату за періоди страхового стажу зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Крім того, суд виходить з того, що в частині 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мова йде про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії, які передбачені статтею 9 зазначеного Закону (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), а тому положення частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині переведення з одного виду пенсії на інший до спірних відносин не підлягають застосуванню, а показник "середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії" застосовується виключно при призначенні пенсії та залишається незмінним під час здійснення перерахунку пенсії на підставі частини 4 ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування".

В цьому випадку пенсія призначається із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Такі правові позиції узгоджуються також з висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в листі № 1049/11/13-11 від 19 липня 2011 року та з постановами (ухвалами) Вищого адміністративного суду України від 01.12.2013 у справі № К/800/38624/13, від 02.04.2014 у справі № К/800/45035/13, від 16.01.2014 у справі № К/800/1384/13, від 26.05.2015 року у справі № К/800/2756/14, від 03.06.2015 року у справі № К/800/15619/15 та Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, яка, відповідно до приписів статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою для всіх судів України.

Згідно зі статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій при здійсненні призначення пенсії за віком позивачу відповідачем не надано.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком відповідно до ст.. ст.. 26, 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначенням пенсії за віком (2014-2016 роки), у зв'язку з чим дії відповідача є протиправними, а позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 17, 18, 19, 70, 71, 99, 158-163 КАС України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя про визнання дії щодо призначення пенсії протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фону України в Олександрівському районі м. Запоріжжя щодо переведення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з пенсії за вислугу років згідно Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком, на підставі ч. 3 ст. 45 Закону України від 09.03.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та обчислення розміру пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 20.02.2017 року відповідно до ст.. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначенням пенсії за віком (2014-2016 роки) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя : В.М.Світлицька