Справа № 803/163/17
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року Справа № 803/163/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_1, позивач) звернулася з адміністративним позовом Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування рішення від 26.10.2016 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням ГУ ДФС у Волинській області про застосування фінансових санкцій від 26.10.2016 № до позивача застосовано фінансові санкції в сумі 33800 грн. за порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої; за факт зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку; продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці субєктом господарювання, що не має статусу субєкта господарювання громадського харчування. Позивач не погоджується з даним рішенням, оскільки в акті перевірки від 28.04.2016 №03/68/40-01/НОМЕР_1 не вказано, з яких саме підстав перевіряючі дійшли висновку, що продаж алкогольних напоїв здійснювався для споживання кінцевим споживачем на місці та на підставі якого первинного документа, що фіксує факт здійснення господарської операції, в тому числі і її вартість, зроблений висновок про продаж алкогольного напою саме за ціну, вказану в акті. Крім того, в акті перевірки не міститься жодних даних про те, що вказана у ньому упаковка типу «Bag in box» без марки акцизного збору не призначалася до продажу на розлив та не була розкрита в барі-магазині, що перевірявся, і саме це не обумовило відсутність акцизної марки. При цьому жодним нормативно-правовим актом, який регулює торгівлю алкогольними напоями на розлив, не передбачено обовязку платника податків зберігати акцизну марку після відкриття пляшки. Вважає, висновки контролюючого органу надуманими та безпідставними, а тому просить визнати протиправним та скасувати рішення від 26.10.2016 №.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, однак не заперечила про наявність вказаних в акті перевірки правопорушень. Зазначила лише, що немає коштів сплатити суму штрафних санкцій, визначену оскаржуваним рішенням.

Відповідач в поданих запереченнях на адміністративний позов (а.с.36-37) та в судовому засіданні його представник позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 не визнали, посилаючись на те, що при перевірці було придбано без застосування РРО та без видачі на руки розрахункового документа встановленої форми на розлив для споживання на місці 100 мл горілки «Пшенична» по ціні 5,00 грн. Позивач та продавець не надали документ, що підтверджує статус закладу громадського (ресторанного) господарства. Водночас в ході перевірки на холодильнику було виявлено одну упаковку типу «Beg in box» горілки ємкістю 10 л без акцизної марки встановленого зразка. Відомості щодо виробника горілки та інші реквізити на картонній упаковці відсутні. Оскільки відповідно до Постанови КМУ від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних та роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» встановлено роздрібну ціну в розмірі 274,50 грн. за 1 л 100% спирту, відповідно 100 мл горілки має коштувати не менше 10,98 грн. За вказаних обставин просять залишити позов підприємця без задоволення.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.08.2015 року ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.03.2017 за № (а.с.56-57).

27.04.2016 року на підставі наказу Головного управління ДФС у Волинській області від 19.04.2016 №461, направлень від 19.04.2016 №№0000142, 0000143 проведено фактичну перевірку в барі-магазині «Роджер», який знаходиться за адресою: Волинська обл., Ківерцівський р-н, с.Покащів, вул.Молодіжна, 4, де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 (а.с.38-39).

За результатами фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області складено акт перевірки від 28.04.2016 №03/68/40-01/НОМЕР_2, в якому зафіксовано порушення вимог п.п.1, 2, 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: проведення розрахункової операції без застосування РРО та без видачі розрахункового документа, відсутність накладної на отримання товару; ст.ст.11, 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР, постанови КМУ від 27.12.2010 №1251, якою затверджено «Положення про виготовлення, зберігання, продажу марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів», а саме: зберігання горілки «Пшенична» ємкістю 10 л без відомостей виробника горілки та інших реквізитів на картонній упаковці, а також без акцизної марки, реалізація горілки на розлив для споживання на місці в магазині, який не має статусу закладу громадського харчування; постанови КМУ від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», а саме: реалізовано горілку «Пшенична» 100 мл за ціною 5,00 грн., нижчою за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої (а.с.9-10).

На підставі вищевказаного акту перевірки ГУ ДФС у Волинській області винесено рішення від 26.10.2016 №, яким до позивача застосовані фінансові санкції в загальній сумі 33800,00 грн.: за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої 10000 грн.; за факт зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку 17000 грн.; продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці субєктом господарювання, що не має статусу субєкта господарювання громадського харчування 6800 грн. (а.с.11).

Вказане рішення позивач оскаржила в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України, яка своїм рішенням від 16.01.2017 №457/15/99-99-11050125 залишила скаргу ФОП ОСОБА_1 без розгляду та повернула останній (а.с.12-13).

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших обєктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з пунктами 80.1 - 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 80.4 статті 80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

За пунктом 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно з пунктом 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Крім того, абзацом другим пункту 81.3 статті 81 ПК України, визначено, що керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобовязані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

З матеріалів справи вбачається, що наказ від 19.04.2016 №467 про проведення перевірки та направлення на перевірку від 19.04.2016 №№0000142, 0000143 вручено ОСОБА_4 продавцю бару-магазину «Роджер», про що свідчать її підписи у направленнях (а.с.38-40).

Разом з тим, позивач була присутня під час проведення перевірки, що підтверджується її підписами у акті перевірки під номером 4.

Позивачем не оспорюються підстави проведення перевірки, а досліджені судом докази підтверджують ту обставину, що контролюючим органом проведено фактичну перевірку позивача з дотриманням вимог статей 80, 81 ПК України.

При цьому, слід зазначити, що з актом перевірки позивач ознайомилася та підписала його без будь-яких зауважень та заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що під час перевірки посадовими особами відповідача бару-магазину «Роджер», де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1, виявлено факт реалізації 100 мл горілки «Пшенична» на розлив для споживання на місці 100 мл горілки «Пшенична» по ціні 5,00 грн. в одноразовий стакан без застосування РРО та без видачі на руки розрахункового документа встановленої форми. При цьому виявлено факт зберігання горілки «Пшенична» ємкістю 10 л було в упаковці типу «Bag in box» без марки акцизного збору та без відомостей виробника горілки й інших реквізитів. Перевіряючим не було надано документ, що підтверджує статус закладу громадського (ресторанного) господарства.

Факт вчинення вказаних порушень підтверджується наступним.

Так, з приводу зазначених в акті перевірки порушень продавцем ОСОБА_4 були надані пояснення, в яких вказано, що вона продала 100 мл горілки «Пшеничної» по ціні 5,00 грн. на розлив в одноразовий стаканчик. Накладна на горілку «Пшенична» в тарі 10 л на час перевірки була відсутня, акцизна марка на горілці «Пшенична» в тарі 10 л також відсутня. Документ, що посвідчує статус громадського харчування знаходиться у підприємця. При продажі 100 мл горілки «Пшенична» не використала касовий апарат, забула (а.с.41).

Водночас, допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 заперечила факт продажу нею на розлив горілки за цінами нижчими мінімальних та вказала, що перевіряючі самі собі налили горілку в одноразовий стакан. Однак, суд критично ставиться до таких показань даного свідка, оскільки остання ствердила, що пояснення під час перевірки писала власноручно, без будь якого тиску та підтвердила, що з актом перевірки ознайомилась і в акті перевірки все записано вірно, про що вона розписалась.

Разом з тим, допитана в судовому засіданні як свідок перевіряюча ОСОБА_5 показала, що перевірка ФОП ОСОБА_1 була проведена відповідно до Закону №481/95-ВР та ПК України. Перевіряючими була зроблена контрольно-розрахункова операція, а саме: придбано у барі-магазині «Роджер» на розлив 100 мл горілки «Пшенична» в одноразовий стаканчик по ціні 5,00 грн. для споживання на місці, а не «на виніс». При цьому продавець не видала розрахунковий чек, касовий апарат не застосувала. При огляді приміщення було виявлено, що з упаковки типу «Bag in box», яка знаходилась на холодильнику без марки акцизного зразка, налито вказану горілку. Пояснила, що тара типу «Bag in box» - це картонна коробка, в якій міститься поліетиленовий кульок, містить краник, чинним законодавством така тара призначена для роздрібної торгівлі винами. При перевірці була присутня продавець ОСОБА_4, а потім приїхала ФОП ОСОБА_1 Накладної та документів щодо горілки «Пшенична» не було предявлено перевіряючим. До акту перевірки заперечень та зауважень позивач та продавець не мали, про що свідчать їхні підписи на 4 сторінці вказаного акту перевірки. Горілка «Пшенична» в тарі 10 л без акцизної марки була вилучена з обігу оперуповноваженим з ОСОБА_6 ОУ РУ ДФС у Волинській області згідно протоколу про вилучення речей та документів від 27.04.2016 року.

Аналогічні показання були надані в судовому засіданні свідком ОСОБА_7, який також здійснював перевірку ФОП ОСОБА_1

Таким чином, допитані в судовому засіданні свідки підтвердили встановлені в ході перевірки порушення щодо роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої та зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку, а також продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці субєктом господарювання, що не має статусу субєкта господарювання громадського харчування.

Крім того, як встановлено судом, постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.07.2016 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-5 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн. (а.с.45). Як зазначено у даній постанові суду, ОСОБА_1 визнала вину у зберіганні алкогольних напоїв без марок акцизного податку та щиро розкаялась.

За результатами проведеної перевірки Луцькою ОДПІ було також винесене податкове повідомлення-рішення від 23.05.2016 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про РРО в сумі 1002 грн. (а.с.60-61). Як зазначила в судовому засіданні позивач, із даним штрафом вона погодилась та сплатила визначену суму до бюджету.

Отже, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності дають підстави дійти висновку про те, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки, про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства, що регулює обіг алкогольних напоїв, знайшли своє підтвердження в ході зясування обставин у справі по суті.

Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР) визначено основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоровя громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Частиною другою статті 17 Закону №481/95-ВР передбачені фінансові санкції у вигляді штрафу, які застосовуються до субєктів господарювання за порушення норм цього Закону. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою статті 17 Закону, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України (частина четверта статті 17 Закону № 481/95-ВР).

Так, частиною дванадцятою статті 15 Закону №481/95-ВР визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися субєктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до статті 1 цього ж Закону роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших субєктах господарювання громадського харчування. Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право субєкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Як вбачається з акту перевірки, позивач мала належним чином оформлену ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, яку було надано відповідачу, про що зазначено в акті перевірки (а.с.9).

Однак, згідно з частини 6 статті 15-3 цього Закону продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки субєктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус субєктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Водночас згідно з пунктом 22 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 №854 (далі - Правила №854) продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки закладам ресторанного господарства та спеціальним відділам підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Визначення терміну «підприємство громадського харчування» наведено у Правилах роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 року (Правила №219). При цьому, згідно з наказом Міністерства економіки України від 09.10.2006 №309, у назві та тексті Правил №219 слова «громадське харчування» в усіх відмінках замінено словами «ресторанне господарство».

Згідно з пунктом 1.3, 1.4 Правил №219 ресторанне господарство - вид економічної діяльності субєктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього; заклад ресторанного господарства - організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів.

Відповідно до пунктів 1.5 та 1.6 Правил №219, заклади (підприємства) ресторанного господарства (РГ) поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари також на класи (перший, вищий, люкс).

При цьому Законом №481/95-ВР та іншими нормативними актами не передбачено визначення та порядок отримання статусу підприємства з універсальним асортиментом товарів.

Водночас згідно з пунктом 2.1-2.4 розділу другого Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень стосовно торгової мережі та мережі ресторанного господарства, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 24.10.2005 №327, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.11.2005 за №1350/11630, роздрібна торгівля - вид економічної діяльності суб'єктів господарювання з продажу (без перероблення) населенню нових та вживаних товарів, призначених переважно для споживання громадянами (приватними особами) або домашніми господарствами, у магазинах, універсальних магазинах, лавках і кіосках, посилкових торгових фірмах, торговими посередниками тощо (коди згідно з Класифікацією видів економічної діяльності (КВЕД) - 50.10.2, 50.30.2, 50.40.2, 50.50.0, 52.1, 52.2, 52.3, 52.4, 52.5, 52.6); ресторанне господарство - вид економічної діяльності субєктів господарювання щодо надання послуг із задоволення потреб споживачів у харчуванні з організацією дозвілля або без нього в закладах (обєктах) ресторанного господарства (коди згідно з КВЕД - 55.3, 55.4, 55.5); Обєкт (заклад) роздрібної торгівлі - місцева одиниця (структурний підрозділ) субєкта господарювання, у якій здійснюється продаж споживчих товарів безпосередньо населенню для особистого споживання; обєкт (заклад) ресторанного господарства місцева одиниця (структурний підрозділ) субєкта господарювання, яка розміщується в окремій будівлі або приміщенні, має, як правило, обладнаний столами та стільцями для споживання їжі зал і необхідні виробничі та побутові приміщення та в якій здійснюється продаж продукції власного виготовлення і купованих товарів, переважно для споживання на місці.

Отже, здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив має право виключно підприємство ресторанного господарства або спеціалізований відділ, що має статус субєкта господарювання громадського харчування, субєкта господарювання з універсальним асортиментом товарів за умови наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та зареєстрованими видами економічної діяльності за кодами класифікації КВЕД-2010 56.10 56.30.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 27.03.2017 № видами діяльності ФОП ОСОБА_1 є: 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 56.30 обслуговування напоями (а.с.56-57).

Як свідчить акт перевірки від 28.04.2016 №03/68/40-01/НОМЕР_2, зафіксовано продаж 100 мл горілки на розлив для споживання на місці в одноразовий стакан без застосування РРО та видачі розрахункового документа. При цьому перевіряючим не надано документ, що засвідчує статус закладу громадського харчування.

Згідно з інформацією Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області від 20.10.2016 №1.1-06/1558 субєкт господарювання ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 07.06.2016 як заклад роздрібної торгівлі (а.с.46). Отже, ФОП ОСОБА_1 не має статусу закладу громадського харчування, відтак не вправі здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Таким чином, до підприємця правомірно застосовано штраф в сумі 6800 грн. за продаж алкогольних напоїв на розлив з метою споживання на місці субєктом господарювання, що не має статусу субєкта господарювання громадського харчування відповідно до абзацу 9 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР.

Щодо правомірності оскаржуваного рішення в частині застосування до позивача фінансових санкцій за роздрібну торгівлю горілкою за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої це ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари, а мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Статтею 18 Закону №481/95-ВР встановлено, що Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» 30.10.2008 №957 від (далі Постанова КМУ №957) визначено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №426, зокрема, встановлена роздрібна ціна на алкогольні напої за 1 л 100% спирту в розмірі 274,50 грн.

Таким чином, мінімальна роздрібна ціна за 100 мл горілки «Пшенична» має коштувати не менше 10,98 грн.

Однак, судом встановлено, що 27.04.2016 року підприємець здійснила реалізацію 100 мл горілки «Пшенична» за ціною 5,00 грн., що є нижчою від встановлених мінімальних роздрібних цін.

Відповідно до статті 17 Закону №481/95-ВР передбачено відповідальність субєктів господарювання за оптову або роздрібну торгівлю коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000,00 грн.

Оскільки накладна на отримання горілки перевіряючим не надана, то штрафна санкція становить не менше 10000,00 грн.

Разом з тим, відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

Підпунктом 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Абзацом першим, другим пункту 20 Положення №1251 визначено, що маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції. Для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Згідно пункту 226.1 статті 226 ПК України, у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Відповідно до пункту 226.2 статті 226 ПК України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються (пункт 226.11 статті 226 ПК України).

Відповідно до статті 17 Закону №481/95-ВР за виробництво, зберігання, транспортування, реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, встановлено відповідальність у вигляді штрафу - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Таким чином, оскільки в ході перевірки виявлено факт зберігання 10 л горілки «Пшенична» в упаковці типу «Beg in box», яка не була маркована маркою акцизного податку встановленого зразка, отже штрафна санкція за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку в розмірі 17000,00 грн. до позивача застосована правомірно.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ДФС у Волинській області про застосування фінансових санкцій від 26.10.2016 № є законним, обґрунтованим та прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

ОСОБА_8Плахтій

Постанова в повному обсязі складена 14 квітня 2017 року.