Справа № 2а-7682/11 (6-а/320/154/16)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2017 рокусправа № 2а-7682/11 (6-а/320/154/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2017 року у справі №2а-7682/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Мелітополі Запорізької області про визнання дій протиправними, зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни», -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 28.11.2016 року звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа у справі №2а-7682/11 до виконання.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2017 року заяву задоволено.

Поновлено строк для предявлення виконавчого листа до виконання по справі №2-а-7682/11 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Мелітополі Запорізької області про визнання дій протиправними, зобовязання нарахування та виплати недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни».

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, пенсійний орган подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, а в задоволенні заяви про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання відмовити.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За нормами пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 11 вересня 2013 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково (а.с.11, 23).

Визнано неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м.Мелітополі Запорізької області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії, підвищеної на 30% мінімальної пенсії за віком за відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязано Управління пенсійного Фонду України в м.Мелітополі Запорізької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум за період з 22 серпня 2010 року до внесення змін до чинного законодавства України чи зміни правового статусу ОСОБА_1.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання вказаних судових рішень 04 жовтня 2016 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області був виданий виконавчий лист у зазначеній справі, який отримано ОСОБА_1 10.10.2016 року. У виконавчому листі зазначено строк його предявлення до виконання - до 24 жовтня 2014 року (а.с. 26, 30-31).

ОСОБА_1 зверталася до управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Запорізькій області з заявою про примусове виконання виконавчого листа, проте виконавчий лист був повернутий заявнику без прийняття до виконання у звязку з пропущенням строку предявлення до виконання (а.с.28-29, 32).

28.11.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання.

Задовольняючи заяву про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив із того, що заявник з поважних причин пропустив строк для предявлення виконавчого листа до виконання.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до норм ст.261 КАС України стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до адміністративного суду, який видав виконавчий лист, або до адміністративного суду за місцем виконання.

Отже, строк предявлення виконавчого листа до виконання може бути поновлено судом за наявності обґрунтованих причин, які визнаються судом поважними. При цьому поважними причинами, що зумовили пропуск строку для предявлення виконавчого листа до виконання, визнаються обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та повязані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на подання заяви про виконання виконавчого документа.

Вказана норма КАС України кореспондується з ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час подання стягувачем заяви про поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання) у відповідності до якої стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Приписами статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній (як на час прийняття судового рішення, та і на час видачі виконавчого листа) встановлено, що виконавчий лист може бути предявлений до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

ОСОБА_1, отримавши 10.10.2016 року виконавчий лист, строк предявлення до виконання якого закінчився 24.10.2014 року, звернулась до суду першої інстанції із заявою про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання 28.11.2016 року, тобто через два роки поза строком предявлення такого виконавчого документа до виконання. Крім того, в обгрунтування такої заяви ОСОБА_1 не зазначила жодних причин пропущення строку для предявлення виконавчого листа до виконання.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 від 13.08.2012 року про видачу їй виконавчого листа у справі № 2а-7682/11 з відміткою про те, що вона отримала такий виконавчий лист 16.08.2012 року (а.с.12).

Таким чином, судом першої інстанції по справі №2а-7682/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Мелітополі Запорізької області про визнання дій протиправними, зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни» видано два виконавчих листа (оригінали).

Проте, вказана обставина судом першої інстанції залишена без уваги.

Крім того, судом першої інстанції не зазначено жодної поважної причини поновлення ОСОБА_2 строку предявлення виконавчого листа до виконання.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання відсутні, оскільки не встановлено поважних причин пропуску такого строку, які б були обєктивно непереборними та повязаними з дійсними істотними перешкодами.

Таким чином, судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення не встановлено усіх істотних обставин справи та не надано їм належної правової оцінки.

У відповідності до п.6 ч.1 ст.199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення заяви про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, про відмову в задоволенні заяви про поновлення строку для предявлення до виконання виконавчого листа.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 197, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254, 261 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2017 року у справі № 2а-7682/11 задовольнити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2017 року у справі № 2а-7682/11 скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для предявлення до виконання виконавчого листа у справі № 2а-7682/11 відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак