Справа № 127/4380/17
Суддя: Жмудь О. О.
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/4380/17
Провадження №2-а/127/334/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2017 р. м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Жмудь О.О. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

27.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач був звільнений у запас з посади командувача Повітряних Сил Збройних Сил України у 2007 році. З січня 2008 року відповідачем була призначена позивачу пенсія за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Розмір пенсії становить 11 177, 91 гривень. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 18.10.2016 року №718, якою було збільшено розмір посадового окладу позивача, відповідач з 01.06.2016 року перерахував пенсію та встановив її у розмірі 25 588, 65 гривень. Проте, позивачу виплачувалась та продовжується виплачуватись пенсія з обмеженням її максимального розміру на рівні 11 177,91 гривень, через те, що діяла частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ зі змінами, відповідно до якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат до надбавок окремими категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність: тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень. Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на 2016 рік. З 01.01.2017 року по 31.12.2017 року набули чинності нові норми частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат до надбавок окремими категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність: тимчасово, у період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740, 00 гривень. 19.01.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок йому пенсії з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 та постанови Кабінету Міністрів України від 19.10. від 19.10.2016 року № 718, а також виплатити йому різницю між перерахованою та отриманою пенсією. Однак, 30.01.2017 року Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області повідомило, що заяву виконано частково: перерахунок пенсії здійснено, а у виплаті пенсії в повному обсязі відмовлено, посилаючись на обмеження максимального розміру пенсії, яке діє з 01.01.2017 року, відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону № 2262 на 2017 рік.

Позивач вважає дії відповідача протиправними та такими, що не відповідають вимогам закону, а тому просив визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії під час її перерахунку з 90 % грошового забезпечення на 70 % грошового забезпечення та проведення виплати пенсії з обмеженням її максимального розміру; зобовязати відповідача здійснити з 01.06.2016 року перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 виходячи із 90 % відповідних сум грошового забезпечення та виплачувати призначену йому пенсію без обмеження її максимальним розміром; зобовязати відповідача виплатити позивачу різницю між нарахованою пенсією без обмеження її максимальним розміром та отриманою пенсією з 01.06. 2016 року.

Ухвалою суду від 02.03.2017 року по справі відкрито провадження в порядку скороченого провадження.

30.03.2017 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області надійшло письмове заперечення проти позову, в якому зазначено, що позов є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно Закону України №1774 від 06.12.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740, 00 гривень.Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7- рп/2016 ч. 7 ст. 43 було визнано неконституційною та такою, що втратила чинність з дня ухвалення цього рішення. Щодо посилань позивача на положення ст. 22 Конституції України (при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод), то згідно ст. ст. 75, 147 Конституції України, єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, а Конституційний Суд України являється єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні та вирішує питання про відповідність законів та інших нормативно-правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України. Відтак, підстави про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та зобов'язання поновити виплату пенсії позивачу відсутні.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом достовірно встановлено, що позивач був звільнений у запас з посади командувача Повітряних Сил Збройних Сил України у 2007 році.

З 22.01.2008 року відповідачем була призначена позивачу пенсія за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Розмір пенсії становив 5 640 00 гривень (90% грошового забезпечення), що підтверджується змістом протоколу за пенсійною справою НОМЕР_1 від 23.01.2008 року. (а.с. 8)

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року №718, якою було збільшено розмір посадового окладу позивача, відповідач з 01.06.2016 року перерахував пенсію позивачу та встановив її у розмірі 11 177,91 гривень (70 % грошового забезпечення) (а.с.9).

19.01.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок йому пенсії з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 та постанови Кабінету Міністрів України від 19.10. від 19.10.2016 року № 718, а також виплатити йому різницю між перерахованою та отриманою пенсією. Однак, 30.01.2017 року Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області повідомило, що заяву виконано частково: перерахунок пенсії здійснено, а у виплаті пенсії в повному обсязі відмовлено, посилаючись на обмеження максимального розміру пенсії, яке діє з 01.01.2017 року, відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону № 2262 на 2017 рік.

Позивачу виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та згідно ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у розмірі 11 177,91 гривень.

Так, згідно ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції від 13.11.2016 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740,00 гривень.

З 01.01.2017 року по 31.12.2017 року набули чинності нові норми частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат до надбавок окремими категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність: тимчасово, у період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740, 00 гривень.

Проте, відповідно до п. 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону № 911-VIII, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України; держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (частини перша, друга, п'ята статті 17 Основного Закону України).

Особи, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, створених відповідно до законів України, а також члени їхніх сімей мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України видокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Конституційний Суд України стверджував, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п'ятою статті 17 Конституції України, які зобов'язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Також, рішенням Конституціного Суду України у справі за №7-рп/2016 від 20.12.2016 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII зі змінами, а саме: частина сьома статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740, 00 гривень; перше речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Зазначено в цьому рішенні Конституційного Суду України і те, що положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

З огляду на вищевикладене посилання відповідача на правомірність такого обмеження позивача в розмірі виплати його пенсії суд вважає протиправним.

Окрім того, відповідно до п.2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII, дія цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01.01.2016 року. В той час, як пенсія позивачу була призначена в січні 2008 року.

Згідно ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, виходячи із розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст, якого неодноразово було висловлено у рішенні Конституційного Суду України обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення, що не було враховано відповідачем.

Окрім того, у рішенні від 24 липня 2014 року №38677/06 «Будченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що є втручанням у право заявника за ст.1 Першого протоколу до Конвенції та порушенням цієї статті у зв'язку з відмовою заявнику через не існування механізму реалізації відповідного законодавчого положення.

Крім того, у рішенні від 08 листопада 2006 року №63134/00 «Кечко проти України», Європейський суд не прийняв до уваги позицію України про колізію двох нормативно-правових актів - закону України, відповідно до якого встановлена допомога з бюджету і який є діючим та Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, де положення останнього Закону, на думку Уряду України, превалювали як спеціальний закон. Суд не прийняв до уваги аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі №59498/00 «Бурдов проти Росії»).

Таким чином, підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у виплаті позивачу пенсії у повному її розмірі є протиправною, рівно як і обмеження виплати позивачу пенсії розміром 10 740,00 гривень.

Окрім того, судом встановлено, що на момент призначення пенсії позивачу діяла норма ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, відповідно до якої, розмір пенсії не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення, і відповідач призначив позивачу пенсію у розмірі 90 % грошового забезпечення. Як вбачається з матеріалів справи, при перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01.06.2016 року, відповідачем було зменшено основний розмір пенсії позивача з 90 % грошового забезпечення на 70%.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону N 2262-XII (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Законом N 3668-VI внесено зміни до статті 13 Закону N 2262-XII, зокрема змінено у відсотках розмір грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону N 2262-XII, у редакції Закону N 3668-VI максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Також, Законом N 1166-VIІ внесено зміни до статті 13 Закону N 2262-XII, зокрема змінено у відсотках розмір грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону N 2262-XII, у редакції Закону N 1166-VIІ максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Таким чином, положення частини 2 статті 13 Закону N 2262-XII щодо визначення граничного розміру пенсії за вислугу років 90 % відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність.

При перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом N 3668-VI та Законом N 1166-VIІ зміни до частини 2 статті 13 Закону N 2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі спочатку 80 %, а потім 70 % грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в постанові від 03.09.2015 року у справі № К/800/37941/14.

Враховуючи викладене, ГУ ПФУ у Вінницькій області протиправно зменшено розмір ставки грошового забезпечення позивача з 90 % до 70 %, тому дії відповідача протиправні.

Згідно ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім'ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Згідно із ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" Нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", ст.ст. 69-71, 76, 79, 86, 94, 122, 158-163, 167, 181, 183-2, 185, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити .

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення основного розміру пенсії під час її перерахунку з 90 % грошового забезпечення на 70 % грошового забезпечення та проведення виплати пенсії з обмеженням її максимального розміру.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.06.2016 року перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 виходячи із 90 % відповідних сум грошового забезпечення та виплачувати призначену йому пенсію без обмеження її максимальним розміром.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою пенсією без обмеження її максимальним розміром та отриманою пенсією з 01.06.2016 року.

Присудити на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640,00 гривень, які підлягають обов'язковому стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Відповідно до ч. 8 ст. 183-2 КАС України постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Згідно зі ст. 186 КАС України апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.О. Жмудь