Справа № 810/3227/15
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3227/15 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

11 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» до Головного управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року державне підприємство «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» (далі - Позивач, ДП «НДПІ») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим (далі - Відповідач-1, ГУ ДКС в АРК), Державної казначейської служби України (далі - Відповідач-2, ДКС України) про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо невиконання платіжного доручення №292 від 03.03.2014 року виконавчого комітету Фороської селищної ради в Автономній Республіці Крим про перерахування на користь ДП «НДПІ» боргу в сумі 64 000,00 грн.;

- зобов'язання відповідачів перерахувати на користь Позивача кошти в сумі 64 000,00 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 05.10.2015 року, яка набрала законної сили 06.11.2015 року, позов задоволено частково - визнано протиправною бездіяльність ГУ ДКС в АРК щодо невиконання платіжних доручень від 03.03.2014 року №292 виконавчого комітету Фороської селищної ради в Автономній Республіці Крим про перерахування на користь ДП «НДПІ» боргу в сумі 64 000,00 грн. та зобов'язано Відповідача-1 перерахувати на користь Позивача кошти в сумі 64 000,00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У січні 2017 року ДП «НДПІ» звернулося до Київського окружного адміністративного суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а саме - боржника - ГУ ДКС в АРК на центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів - ДКС України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.01.2017 року вимоги заяви задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що відсутність можливості стягнення коштів з Відповідача-1 у зв'язку з не визначенням Кабінетом Міністрів України місця розташування ГУ ДКС в АРК поза межами тимчасово окупованої території не є підставою для позбавлення особи права на виконання судового рішення за умови функціонування центрального органу виконавчої влади, територіальним органом якого був Відповідач-1.

Не погоджуючись з викладеним в ухвалі рішенням, Відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні заяви ДП «НДПІ» про заміну сторони виконавчого провадження відмовити. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує, що територіальні органи ДКС України утворюються Кабінетом Міністрів України, яким на момент заміни сторони виконавчого провадження не було прийнято рішення по територіальним органам ДКС України, що знаходяться на тимчасово окупованій території АРК. Крім того, зазначає, що Відповідач-2 не є в силу вимог чинного законодавства правонаступником Відповідача-1. Підкреслює, що заборгованість виконавчого комітету Фороської селищної ради АРК не є заборгованістю ГУ ДКС в АРК, а втручатися у діяльність та розпоряджатися коштами, які обліковуються на Єдиному казначейському рахунку та розпорядниками яких є інші юридичні особи, зокрема, виконавчий комітет Алупкінської міської ради Автономної Республіки Крим, ДКС України не вправі.

У судовому засіданні повноважний представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд вимоги останньої задовольнити повністю.

Позивач та Відповідач-1, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове зсідання не прибули.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача-2, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, судовим рішенням, яке набрало законної сили, зокрема, зобов'язано Відповідача-1 перерахувати на користь Позивача кошти в сумі 64 000,00 грн. При цьому 27.11.2015 року Київським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №810/3227/15 з виконання вказаного судового рішення (а.с. 86).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 01.11.2016 року ВП №52778751 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Київського окружного адміністративного суду №810/3227/15, виданого 27.11.2015 року (а.с. 91).

Листом від 19.12.2016 року №5-08/2171-21018 ДКС України повідомило ДП «НДПІ», що місце розташування територіальних органів Казначейства в АР Крим та місті Севастополі не визначено Кабінетом Міністрів України поза межами тимчасово окупованої території (а.с. 92).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 255, 257, 264 КАС України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», п. п. 1, 15, 17, 18 затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 року №1280 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, п. 5 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 року №215 Положення про Державну казначейську службу України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відсутність можливості стягнення коштів з ГУ ДКС в АРК та неприйняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо визнання місця розташування Відповідача-1 поза межами тимчасово окупованої території не може бути перешкодою для виконання судового рішення, а тому вимоги про заміну сторони виконавчого провадження на ДКС України є обґрунтованими.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 264 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Приписи абз. 1 ч. 5 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження» визначають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Тобто, необхідною умовою для заміни сторони виконавчого провадження є, по-перше, вибуття однієї зі сторін, по-друге, наявність правонаступника.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо можливості заміни боржника у виконавчому провадженні з ГУ ДКС в АРК на ДКС України, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Під публічним правонаступництвом слід розуміти повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб'єкта владних повноважень (суб'єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб'єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції; це вступ у чинні адміністративно-правові відносини нового суб'єкта владних повноважень (суб'єкта публічної адміністрації) на місце суб'єкта, що або припинив своє існування або повністю чи частково позбувся адміністративної компетенції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Тобто, із початком тимчасової окупації Автономної Республіки Крим та міста Севастополя Головне управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим фактично припинило свою адміністративну компетенцію. Такий висновок також кореспондує з положеннями постанови Правління Національного банку України від 06.05.2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя».

Приписи ч. 3 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначають, що у разі неможливості здійснювати діяльність на тимчасово окупованій території місце розташування державних органів, утворених відповідно до Конституції та законів України, визначається Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, сторонами не заперечується, а судом першої інстанції вірно встановлено, що на момент розгляду заяви про зміну сторони виконавчого провадження Кабінетом Міністрів України не визначено місце розташування державних органів, зокрема, ГУ ДКС в АРК, які не можуть здійснювати діяльність на тимчасово окупованій території.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Крім того, колегія суддів зауважує, що зі змісту рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, випливає однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Отже, основним призначенням стадії виконавчого провадження є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Відповідно до п. 1 затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 року №1280 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києва та Севастополі, Управління Державної казначейської служби України та відділення Державної казначейської служби України у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення є територіальними органами Державної казначейської служби України.

Отже, ГУ ДКС в АРК є територіальним органом та підпорядковується ДКС України.

Разом з тим, відповідно до п. п. 3, 4 п. 5 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 року № 215 (далі - Положення №215), Держказначейство України з метою організації своєї діяльності: організовує планово-фінансову роботу в апараті Казначейства, його територіальних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку в установленому законодавством порядку; контролює діяльність територіальних органів Казначейства.

Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує, зокрема, казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку та здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (п .4 Положення №215).

З огляду на викладене та враховуючи те, що ГУ ДКС в АРК станом на день постановлення даної ухвали не функціонує у зв'язку з окупацією Автономної Республіки Крим Російською Федерацією, а на законодавчому рівні питання відповідне питання жодним чином не вирішено, та з метою забезпечення реальної можливості виконання судового рішення у справі №810/3227/15, яке набрало законної сили, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав здійснити заміну сторони у виконавчому проваджені ВП №52778751 з ГУ ДКС в АРК на ДКС України, яке, у межах спірних правовідносин, виступає правонаступником публічно-правових повноважень Відповідача-1.

Інші доводи Апелянта стосуються помилковості ухваленої по суті постанови суду першої інстанції, яка набрала законної сили у встановленому законом порядку, а тому відхиляться як такі, що не стосуються предмету апеляційного перегляду у межах оскарження ухвали про заміну сторони виконавчого провадження.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до приписів ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження не було допущено порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254, 264 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» до Головного управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.