Справа № 504/3654/16-а
Суддя: Добров П. В.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 504/3654/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.20112.04.2017Добросласмт. Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Добров П.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІПП 4 роти 4 батальйону Управління Патрульної Поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР№120697 від 19 жовтня 2016 року,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до ІПП 4 роти 4 батальйону Управління Патрульної Поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР№120697 від 19 жовтня 2016 року.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 19.10.2016 близько 15:15 він керував автомобілем НОМЕР_1 по проспекту Добровольского, від вул.Заболотного у напрямку вул. Марсельської. За адресою проспект Добровольського 89, знаходиться світлофор. Перетнувши стоп-лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.12 на дозволений зелений мигаючий сигнал світлофору закінчив проїзд на жовтий. Згідно ПДР України, він повинен був завершити проїзд перехрестя у наміченому напрямку не зважаючи на сигнал світлофору на виїзді (ПДРУ п.8.11). Після чого, за квартал він почув у гучномовець вимогу зупинитись водія транспортного засобу, яким він керував. Він зупинився з дотриманням ПДР України у правого краю проїзної частини. До мене підійшов працівник поліції на звинуватив мене у порушенні ПДР п. 8.7.3 (ґ), повідомивши що він здійснив проїзд на заборонений жовтий сигнал світлофору. Він не згоден з предявленим правопорушенням, оскільки вважає, що ПДР не порушував.

Крім того йому не було розяснено права, передбачені ст.63 Конституцією України та ст. 268 КУпАП, а також порушено його право на справедливий суд, оскільки він був позбавлений можливості бути присутнім при розгляді справи судом.

З таких підстав він звертається до суду та просить скасувати вищевказану постанову, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд ознайомившись з матеріалами справи, наданими та витребуваними доказами, вважає адміністративний позов позивача не підлягаючим задоволенню, на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Правовідносини між сторонами по справі є адміністративно-правовими та урегульовані положеннями КАС України та КУпАП України.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

Згідно постанови, складеної посадовою особою - ІПП 4 роти 4 батальйону Управління Патрульної Поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2, серії АР№120697 від 19 жовтня 2016 року, гр. ОСОБА_1 19.10.2016 року в м. Одесі по вул. Добровольського, 89, керуючи автомобілем Мітсубісі Лансер, державний номер НОМЕР_2, здійснив проїзд на забороняючий сигнал світлофору (жовтий), чим порушим п. 8.7.3 (ґ) ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

За вказане правопорушення до гр. ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

З матеріалів справи та пояснень позивача по справі не вбачається документально обґрунтованих, достовірних та належним чином доведених обставин того, що позивачем не були порушенні Правила дорожнього руху.

Відповідно до ст. 245, 276, 280 КУпАП України завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Враховуючи викладене вбачається, що при розгляді справи були з'ясовані обставини, які свідчать, що в діях позивача є ознаки адміністративного правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, відповідач склав протокол про адміністративне правопорушення правомірно, оскільки позивач здійснив проїзд на забороняючий сигнал світлофору, не виконавши при цьому вимог Правил дорожнього руху.

Оцінивши у сукупності дослідженні докази, суд, вважає, що доводи позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, ґрунтуються тільки на його поясненнях та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки спростовуються даними зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення та фактами, встановленими судом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що приймаючи постанову про адміністративне правопорушення інспектор патрульної поліції, допустив повноту при з'ясуванні всіх обставин справи, а відповідно дав їм належну оцінку, внаслідок чого правомірно зробив висновок про накладання штрафу на позивача.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Безпосередньо, контроль за безпекою дорожнього руху здійснюють працівники патрульної поліції, до повноважень яких входить притягнення осіб винних у вчиненні адміністративних правопорушень до відповідальності.

Частинами 2,3 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно

до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

За наведених норм чинного законодавства вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення дорожнього руху здійснюється безпосередньо на місці вчинення правопорушення та не передбачає судову процедуру, отже посилання позивача на позбавлення його права на справедливий суд та відповідну судову процедуру є безпідставними.

Відповідач - працівник національної поліції при здійсненні відносно позивача владних повноважень, діяв у спосіб та у межах повноважень, які визначені вищезазначеними нормативно-правовими актами, в межах своєї компетенції, неупереджено, не зловживаючи своїм службовим положенням.

Доводи позивача по справі не усувають факту здійснення правопорушення позивачем.

Суд вважає, що дії позивача, що дійсно порушили ПДР, правильно були кваліфіковані відповідачем за ч. 2 ст. 122 КУпАП України з притягненням до штрафу позивача у розмірі 425 грн.

Відповідно до ст. 293 КУпАП України, суд, як орган, що розглядає адміністративний позов (скаргу або протест) на постанову по справі про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і аргументованість винесеної постанови, прийшов до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у відношенні позивача підлягає залишенню без змін, а адміністративний позов - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 9, 17, 19, 159-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІПП 4 роти 4 батальйону Управління Патрульної Поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР№120697 від 19 жовтня 2016 року відмовити повністю.

Постанова є остаточною та оскарженню в силу ч. 2 ст. 171-2 КАС України не підлягає.

Суддя: П.В. Добров