Справа № 243/535/17
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пронін С.Г.
Суддя-доповідач - Васильєва І.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року справа №243/535/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

Головуючого судді: Васильєвої І.А.

Суддів: Ханова Р.Ф.

Сіваченко І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 01 березня 2017 року у справі № 243/535/17 за позовом ОСОБА_3 до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2017 року ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3) звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач, Слов'янське ОУПФУ) з вимогами про: визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії та зобов'язання відповідача поновити нарахування та виплату пенсії за віком та сплатити заборгованість за період, починаючи з лютого 2015 року на рахунок в уповноваженому банку, обраному раніше позивачем (АТ Ощадбанк) (арк. справи 2-5).

Постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 01 березня 2017 року вказаний адміністративний позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу пенсії з лютого 2015 року та зобов'язано відповідача поновити нарахування та виплату пенсії за віком та сплатити заборгованість за період, починаючи з лютого 2015 року на рахунок в уповноваженому банку, обраному раніше позивачем у акціонерному товаристві Ощадбанк. Допущено негайне виконання постанови суду в частині присудження виплати ОСОБА_3 пенсії у межах суми стягнення за один місяць - 1 826,29 грн. (арк. справи 29-31).

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції відповідач (далі - апелянт) звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в доводах якої зазначив, що підставою для припинення виплати пенсії позивачу стало те, що за результатами електронного обміну інформацією з УСЗН Слов'янської районної державної адміністрації, електронна пенсійна справа АСОПД/КОМТЕХ на ОСОБА_3 містить особливість «переселенець не зареєстрований» (код 93), а тому у відповідності до Постанов КМУ: № 365 від 08.06.2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», № 509 від 01.10.2014 року «Про облік внутрішньо переміщених осіб», № 637 від 05.11.2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» останній вважає, що законних підстав для припинення виплати пенсії позивачу немає. На підставі викладеного апелянт просив суд задовольнити апеляційну скаргу, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (арк. справи 34-37).

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Позивач до судового засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, апелянт надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі представника у письмовому провадженні, тому у відповідності до статті 197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Як встановлено судом першої, апеляційної інстанції та не є спірним між сторонами, ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) є пенсіонером, перебуває на обліку в Слов'янському об'єднаному управлінні ПФУ в Донецькій області з 17 жовтня 2016 року (на підставі розпорядження відповідача від 17 жовтня 2016 року № 78404) та отримує пенсію за віком, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_2 (арк. справи 9), відповідно до довідки від 13 січня 2016 року № позивача взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (з м. Маківки Донецької області до м. Слов'янськ, вул. Пирогова, 32) (арк. справи 7).

З довідки від 01 березня 2017 року, наданої Слов'янським об'єднаним управлінням ПФУ в Донецькій області «про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії позивачем» вбачається, що пенсія не виплачується останньому з лютого 2015 року (арк. справи 27), при цьому відповідач обумовлює припинення виплати позивачу пенсії результатами електронного обміну інформацією з УСЗН Слов'янської районної державної адміністрації, яка містить особливість «переселенець не зареєстрований» (код 93) в рамках Постанов КМУ.

Таким чином спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно припинення виплати пенсії позивачу з лютого 2015 року з посиланням на те, що електронна пенсійна справа АСОПД/КОМТЕХ на ОСОБА_3 містить особливість «переселенець не зареєстрований» (код 93), обумовлюючи припинення вимогами Постанови КМУ: № 365 від 08.06.2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», № 509 від 01.10.2014 року «Про облік внутрішньо переміщених осіб», № 637 від 05.11.2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», та як наслідок, наявність підстав для поновлення, нарахування та виплати пенсії позивачу.

З приводу викладеного колегія суддів звертає увагу, що право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-VI.

Частиною 1 статті 47 вказаного Закону встановлено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема в інших випадках, передбачених частиною 1 статті 49 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною першою статті 49 вказаного закону та включають таки випадки для припинення пенсії:

- якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

- у разі смерті пенсіонера;

- у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

- в інших випадках, передбачених законом.

Будь яких інших підстав для припинення виплати пенсії не передбачено, а тому посилання апелянта на те, що електронна пенсійна справа АСОПД/КОМТЕХ на позивача містить особливість «Переселенець не зареєстрований» (код 93), як підставу для припинення нарахування пенсійних виплат, не приймається судом апеляційної інстанції з огляду на те, що постанови КМУ не є законом, а є підзаконними нормативно-правовими актами, тому мають нижчу юридичну силу, тому такі посилання відповідача не є випадком і належною підставою для припинення позивачу виплат, передбачених частиною 1 статті 47 Закону № 1058-IV в рамках статті 49 вказаного Закону, до того ж наявність у позивача довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка не скасована та діє безстроково.

Відповідно до Постанови КМУ № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01 жовтня 2010 року (у ред. постанови КМУ від 08 червня 2016 року № 352) встановлено, що довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

До того ж відповідно до статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення: створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 49 Конституції України).

При цьому пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13 червня 2007 року роз'яснено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновками постанови суду першої інстанції, що відповідно до вимог статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 01 березня 2017 року у справі № 243/535/17, - залишити без задоволення.

Постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 01 березня 2017 року у справі № 243/535/17, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді Р.Ф. Ханова

І.В. Сіваченко