Справа № 314/360/17 (2-а/314/36/2017)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"05" квітня 2017 р. справа № 314/360/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському райні Запорізької області

на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2017 року у справі №314/360/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському райні Запорізької області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в розрахунку позивачу пенсії за віком у відповідності до ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2014, 2015, 2016 рр.);

- зобов'язати відповідача розрахувати пенсію за віком у відповідності до ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, починаючи з 02.01.2017 року, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Суд першої інстанції позов задовольнив, але зазначив дату з якої слід забезпечити виплату пенсії - 05.01.2017 року, з часу звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

Суд першої інстанції виходив з того, що раніше позивачу було призначено пенсію за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення" (№1788), який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж призначення пенсії за віком за Законом "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" (№1058). В такому випадку не відбувається перехід на інший вид пенсії, а призначається пенсія, тому підлягає застосуванню ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування".

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в

апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. Посилається на п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" №1058, яким передбачено, що особам, які мають право на пільгові пенсії, в тому числі і за вислугу років, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, пенсії призначаються за нормами Закону №1058 в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Позивач звернувся до управління ПФУ з заявою про перехід на пенсію за віком, тому підлягає застосуванню ч.3 ст.45 Закону №1058.

Зазначає, що пенсію позивачу було призначено саме за Законом №1058, тому підлягає застосуванню показник середньої заробітної плати за 2007 рік, що передував року призначення пенсії.

Просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання учасники процесу не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач з 05.02.2008 року перебуває на обліку та отримує пенсію за вислугу років як працівник освіти згідно п."е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Як слідує з матеріалів справи, 05.01.2017 року позивач звернувся до УПФУ у Вільнянському районі Запорізької області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", оскільки 01.01.2017 року він досяг пенсійного віку.

19 січня 2017 року позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій зазначив, що він отримував пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення", а відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 02.01.2017 року має право на призначення пенсії за віком, однак при розрахунку пенсії було неправомірно застосовано показник середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік. Просив перерахувати пенсію відповідно до ст.26 Закону № 1058 з урахуванням ч.2 ст.40 вказаного Закону та надати розрахунок отримуваної ним пенсії.

На заяву позивача УПФУ у Вільнянському районі Запорізької області листом від 23 січня 2017 року № 76/М-5 було відмовлено та зазначено, що пенсія була призначена згідно Закону №1058, а Закон України "Про пенсійне забезпечення" лише визначає право на пенсію.

Колегія суддів погоджується з правовою позицією суду першої інстанції та зазначає, що вона відповідає висновку Верховного Суду України в справі № 21-6331а15, який, у відповідності до ст.244-2 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, Верховний Суд України зазначив, що "ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону №1788, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058 позивач звернувся вперше.

Крім того, після призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування".

Колегія суддів також зазначає, що відповідач у своїй позиції спотворює дійсні обставини та зазначає, що фактично пенсію було призначено за Законом №1058. Але це не відповідає дійсності, адже ст.53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (редакція станом на час призначення пенсії - 2008 рік) пенсії за вислугу років …призначаються в розмірах, встановлених статтями 19 і 21 цього Закону для пенсій за віком. Пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку (статті 64-67, 69), одержуваного перед припиненням роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років (статті 54 і 55), крім пенсій працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах.

Згідно ст.19 вказаного Закону пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії.

Таким чином, вбачається, що під час призначення пенсії за вислугу років було застосовано інші підстави і порядок, ніж ті, що передбачає Закон №1058, а тому доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права, які могли привести до неправильного вирішення справи або питання, доводи апеляційної скарги суперечать матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському райні Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2017 року у справі №314/360/17 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко