Справа № 826/1396/17
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1396/17 Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

05 квітня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3, до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Державна міграційна служба України у м. Києві в особі Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3, на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року,

У С Т А Н О В И В :

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, місцевий суд виходив з того, що цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов'язаний з вирішенням питання щодо права на житло, відтак його не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З таким висновком не можна погодитися, виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що 05.01.2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 21.12.2016 року у справі №754/5664/15ц, яким визнано право ОСОБА_3 на користування вказаною квартирою.

Відповідач відмовив у такій реєстрації ОСОБА_3, посилаючись на ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», п. 18 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207 «Про затвердження правил реєстрації місця проживання», Порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, відсутність правовстановлюючого документу на право користування квартирою.

Уважаючи зазначені дії та рішення протиправними, позивач подала даний адміністративний позов.

Тобто, предметом даного спору є дії та рішення відповідача, пов'язані із реєстрацією місця проживання.

Надаючи оцінку щодо юрисдикції даного спору, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Частиною 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Положеннями частини другої статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У частині 1 статті 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно абзацу 7 частин 1 статті 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до абз. 7 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган реєстрації, серед іншого, здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Порядок, підстави та умови реєстрації місця проживання особи передбачені статтею 6 зазначеного Закону.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що здійснюючи функції щодо реєстрації місця проживання фізичних осіб, відповідач діє як суб'єкт владних повноважень, а даний позов подано з підстав невідповідності його дій вимогам чинного законодавства, відтак, вказаний спір належить до юрисдикції адміністративного суду.

При цьому, посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі №6-57цс є помилковим, оскільки правова позиція, викладена у вказаній постанові, стосується інших фактичних обставин справи.

Отже, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду на підставі пункту 3 статті 199 та пункту 4 статті 204 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 199, 204, 205, 206, 211, 254 КАС України, суд

У х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3,- задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

суддя О.М. Кузьмишина
суддяО.Є. Пилипенко

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.