Справа № 607/14421/16-а
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 р. Справа № 876/3333/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.02.2017 у справі за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в якому просить визнати протиправними дії відповідача та зобовязати його провести перерахунок призначеної йому пенсії із врахуванням періоду роботи з 19.08.1981 по 16.12.1998 на посаді монтажника в СУ-470 ЗАТ «Електромонтаж».

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що при призначенні йому пенсії за віком відповідач протиправно не зарахував йому до стажу роботи період роботи з 19.08.1981 по 16.12.1998 на протязі якого він працював в СУ-470 ЗАТ «Електромонтаж» на посаді монтажника, мотивуючи тим, що відтиск печатки даної установи, якою посвідчено зазначений період трудового стажу, виконано неякісно та нечітко, що не дає можливості ідентифікувати її. 08.09.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, до якої додав експертний висновок Тернопільського відділення КНДІСЕ, виконаний за результатами дослідження записів у його трудовій книжці, однак відповідач вказаний висновок до уваги не прийняв та листом від 21.10.2016 відмовив у задоволенні заяви про перерахунок пенсії.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.02.2017 адміністративний позов задоволено, так як суд прийшов до переконання, що відповідачем протиправно не включено до трудового стажу період спірний роботи позивача.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України подало апеляційну скаргу, вважаючи, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки судом неправильно застосовані норми матеріального права та порушено норми процесуального права, неповно зясовано обставини справи, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, а тому просить її скасувати та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що пенсійним органом відмовлено позивачу в перерахунку пенсії із врахуванням спірного стажу, так як у трудовій книжці позивача здійснено запис №3 про звільнення, запис який засвідчено відтиском печатки, що неякісно проставлений, а представлений висновок судово-технічного дослідження не є документом для підтвердження трудового стажу, що передбачений Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1993.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку в Тернопільському ОУПФУ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

08 вересня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії за віком із врахуванням періоду роботи в СУ-470 ЗАТ «Електромонтаж» з 19 серпня 1981 року по 16 грудня 1998 року на посаді монтажника, підтвердженого висновком експертного дослідження Тернопільського відділення КНДІСЕ №518/16-22 від 17.08.2016.

Листом №13017/05 від 21.10.2016 Тернопільське ОУПФУ відмовило ОСОБА_2 у перерахунку призначеної пенсії за віком пенсії з посиланням на те, що у відповідності до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або мітяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. А тому підстави для зарахування трудового стажу, що підтверджений експертним висновком відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову, враховуючи наступне.

У відповідності до частин другої та четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Аналогічна норма прописана в статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документами, що підтверджують стаж роботи за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній).

За приписами ч.1 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

В ході розгляду справи судом встановлено, що стаж роботи ОСОБА_2 за період з 19 серпня 1981 року по 16 грудня 1998 року підтверджується записами в трудовій книжці серії БТ-І №3363907, з яких видно, що 19.08.1981 позивач був прийнятий на посаду електромонтажника 4 розряду у Тернопільське СУ-470 ЗАТ «Електромонтаж» та звільнений з роботи 16.12.1998 на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін.

Згідно висновку експертного дослідження документів №518/16-22 від 17.08.2016 у центральній частині відтиску круглої печатки на аркуші 2 та двох верхніх відтисках на аркушах 2 та 3 трудової книжки ОСОБА_2 серії БТ-1 №3363907 читаються написи «ВІДДІЛ КАДРІВ», розташовані двома паралельними рядками, а між рамками по колу в два рядки читається текст «*Україна* закрите акціонерне товариство «Електромонтаж» (зовнішній рядок) та «Тернопільське СУ-470» (внутрішній рядок).

Враховуючи наведене, необхідно погодитись з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 в період часу з 19 серпня 1981 року по 16 грудня 1998 року працював на посаді монтажника в СУ-470 ЗАТ «Електромонтаж», що підтверджується наявними у його трудовій книжці записами, в яких зазначено найменування установи - Тернопільське СУ-470 ЗАТ «Електромонтаж», дату прийняття позивача на роботу на посаду монтажника - 19 серпня 1981 року, дату встановлення кваліфікаційною комісією 4 розряду монтажника - 03 грудня 1991 року та дату звільнення з ОСОБА_2 з роботи за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України - 16 грудня 1998 року. Вказані записи не містять неточностей чи виправлень, завірені печаткою установи та не викликають сумнівів у їх достовірності.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням описаного суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на те, що відповідач не довів правомірність свого рішення щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії за віком із врахуванням періоду роботи з 19.08.1981 по 16.12.1998 на посаді монтажника в СУ-470 ЗАТ «Електромонтаж».

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В звязку з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та обєктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи та прийшов до вірного висновку.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3,195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.02.2017 у справі № 607/14421/16-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді І.М. Обрізко

ОСОБА_3

Повний текст виготовлено 11.04.2017р.