Справа № 826/13967/16
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2017-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Желтобрюх І.Л. та Мамчура Я.С.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна горілчана компанія» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ТОВ «Національна горілчана компанія» звернулося до суду з позовом, у якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 13 червня 2016 року № та № , а також від 30 серпня 2016 року № .

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року вказаний адміністративний позов був задоволений.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що господарські операції із ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд» фактично не здійснювалися.

Під час судового засідання представники відповідача підтримали свою апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представники позивача у судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги та просили суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно з ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд встановив, що Офіс великих платників податків ДФС провів документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Національна горілчана компанія» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства і правильності визначення об'єкту оподаткування з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість при вчиненні всіх правочинів та проведенні господарських операцій, пов'язаних з придбанням та експортом олії соняшникової за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року, за результатами якої склав акт від 26 травня 2016 року № 2/28-10-41-04/32718137.

На підставі вказаного акту перевірки були складені податкові повідомлення-рішення:

- від 13 червня 2016 року № , яким нараховані податкові зобов'язання з податку на прибуток у загальному розмірі 110381750 грн. 00 коп., з яких 73587833 грн. 00 коп. - за основним платежем та 36793917 грн. 00 коп. - штрафні (фінансові) санкції;

- від 13 червня 2016 року № , яким зменшена сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за квітень 2015 року у розмірі 442139 грн. 00 коп.;

- від 13 червня 2016 року № , яким нараховані податкові зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 121085843 грн. 00 коп., з яких 80723896 грн. 00 коп. - за основним платежем та 40361948 грн. 00 коп. - штрафні (фінансові) санкції.

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення від 13 червня 2016 року № було скасоване та прийняте нове від 30 серпня 2016 року № , яким позивачу нараховані податкові зобов'язання з податку на прибуток у загальному розмірі 19062562 грн. 50 коп., з яких 12708375 грн. 00 коп. - за основним платежем та 6354187 грн. 50 коп. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 13 червня 2016 року № та № , а також від 30 серпня 2016 року № , ТОВ «Національна горілчана компанія» звернулося до суду з позовом про їх скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Національна горілчана компанія», суд першої інстанції виходив з того, що позивач належними доказами підтвердив фактичне здійснення господарських операцій з придбання олії соняшникової у ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд».

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно з матеріалами справи, позивач уклав із ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд» договори щодо поставки олії соняшникової. За результатами виконання вказаних договорів ТОВ «Національна горілчана компанія» задекларувало податковий кредит та витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки Офіс великих платників податків ДФС дійшов до висновку про те, що позивач не має права формувати показники податкової звітності з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість по правовідносинах із ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд», оскільки фактичне здійснення відповідних господарських операцій не підтверджене.

Такий висновок був обґрунтований тим, що позивач не надав окремих документів, які підтверджують придбання товару. Також відповідач урахував податкову інформацію щодо ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд». Крім того, податковий орган дослідив ланцюг постачання олії соняшникової, яку ТОВ «Національна горілчана компанія» придбало у вказаних контрагентів.

Податковим органом встановлено, що виробниками соняшникової олії, яка була предметом поставки, є ТОВ «Виста-К», ТОВ «Кривоозерський комбікормовий завод», ПП «Оліо-Трейд», ПП «Віктор і К» та ТОВ «Канцторг». Натомість ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд» не були виробниками вказаного товару та не придбавали його безпосередньо у виробників.

Під час проведення перевірки відповідач здійснив аналіз правовідносин ТОВ «Макстоп» із основними контрагентами-продавцями і контрагентами-покупцями у листопаді-грудні 2014 року: ТОВ «Лайдес», ТОВ «ТК «Інтех», ТОВ «Мортон Інвест», ТОВ «Ресурс-Групп Юг», ПП «Меджикмент». За результатами здійсненого аналізу податковий орган дійшов до висновку про те, що при дослідженні ланцюга постачання товару не встановлено взаємовідносин з підприємствами-виробниками продукції у кількості, що була поставлена ТОВ «Макстоп» на адресу ТОВ «Національна горілчана компанія».

Разом з тим, із мотивувальної частини акту перевірки від 26 травня 2016 року № 2/28-10-41-04/32718137 вбачається, що ланцюг постачання не був досліджений у повному обсязі з тих підстав, що в окремих випадках вартість операцій становила менше 10000 грн. 00 коп. Відповідно, податкові накладні не підлягали реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, а у податкового органу була відсутня інформація про номенклатуру товару, що був предметом поставки. Крім того, до ПП «Віктор і К» - одного із виробників олії соняшникової, направлено запит щодо проведення зустрічної звірки, відповідь на який на час складення акту перевірки не отримано.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що податкова інформація щодо ТОВ «Макстоп» є неповною, а висновок про не підтвердження руху товару від виробника до продавця - необґрунтованим.

Також відповідач під час дослідження ланцюга постачання олії соняшникової ТОВ «СФС Трейд» на адресу ТОВ «Національна горілчана компанія» не встановив походження товару. Такий висновок ґрунтується на аналізі господарських операцій ТОВ «СФС Трейд» із контрагентами-постачальниками: ТОВ «Сократ Дівелопмент», ТОВ «Лора Торг», ТОВ «Тарі-Груп», ТОВ «Альмерія Трейд», ТОВ «Дидал», ТОВ «Бастія», ТОВ «Бенетнаш», ТОВ «Ве Бест Трейд», ТОВ «Батафога» та ТОВ «Армеро», а також податковій інформації щодо вказаних юридичних осіб. Такий аналіз здійснений за період з січня по травень 2015 року.

Висновок про не підтвердження ланцюга постачання олії соняшникової ТОВ «СФ Трейд» на адресу ТОВ «Національна горілчана компанія» ґрунтується на даних аналізу правовідносин ТОВ «СФ Трейд» із ТОВ «Тарі-Груп» за січень 2015 року.

Надаючи правову оцінку зазначеним доводам відповідача колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Посилаючись на те, що ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд», з огляду на не підтвердження ланцюга постачання, не мали можливості поставити олію соняшникову ТОВ «Національна горілчана компанія», відповідач не послався на обставини, які відповідно до ст. 72 КАС України є підставою для звільнення від доказування. Натомість перевірка господарських відносин ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд» з іншими контрагентами, ніж ТОВ «Національна горілчана компанія», не є предметом доказування у даній справі.

З огляду на закріплені у Податковому кодексі України правила декларування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, під час перевірки правильності формування відповідних показників податкової звітності підлягає перевірці фактичне здійснення тих господарських операцій між платником податків та його контрагентами, за результатами яких такі показними задекларовані.

Натомість, відносини контрагентів позивача з іншими суб'єктами господарювання не мають безпосереднього впливу на показники його податкової звітності.

Також колегія суддів враховує висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2016 року у справі № 808/7907/13-а, у якому, зокрема, закріплені межі доказування під час розгляду справ про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень про нарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств.

Так, Верховний Суд України зазначив, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

У відповідності до ч. 1 ст. 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи відповідача, які ґрунтуються на податковій інформації про господарські відносини ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд» з контрагентами-постачальниками, є необґрунтованими.

Також у акті перевірки від 26 травня 2016 року № 2/28-10-41-04/32718137 міститься посилання на протокол допиту керівника ТОВ «Макстоп» ОСОБА_3, відповідно до якого він заперечує свою причетність до діяльності товариства.

Верховний Суд України неодноразово висловлював правову позиції щодо можливості декларування показників податкової звітності на підставі документів, підписаних особою, яка заперечує свою причетність до здійснення господарської діяльності.

Так, у постанові від 04 жовтня 2016 року у справі № 810/7161/14 Верховний Суд України зазначив, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним. При розгляді конкретної справи суди такі доводи органу влади мають перевіряти та оцінювати.

Під час розгляду та вирішення даної справи колегія суддів враховує зазначений висновок Верховного Суду України у сукупності з ч. 4 ст. 72 КАС України, згідно якої вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до протоколу від 06 травня 2016 року ОСОБА_3 був допитаний у якості свідка у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018. Свідок пояснив, що здійснив реєстрацію ТОВ «Макстоп» за грошову винагороду без наміру здійснення господарської діяльності.

Згідно з додатковими поясненнями Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 18 січня 2017 року кримінальне провадження № 0000018 було об'єднане із кримінальним провадженням № 0000008. На даний час розслідування триває, зокрема, проводяться судово-економічна та почеркознавча експертизи.

Таким чином, допит ОСОБА_3 в якості свідка відбувався в межах кримінального провадження, розслідування якого на даний час не закінчене.

Також колегія суддів враховує, що згідно з актом перевірки від 26 травня 2016 року № 2/28-10-41-04/32718137 вказане кримінальне провадження здійснюється за фактом ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ «Національна горілчана компанія». Відповідальність за таке правопорушення передбачена ч. 3 ст. 212 КК України. У додаткових поясненнях відповідача від 18 січня 2017 року також зазначено, що кримінальне провадження № 0000008 стосується дій посадових осіб ТОВ «Національна горілчана компанія» щодо декларування податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств по правовідносинах із ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд».

Відомості щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо вчинення при реєстрації ТОВ «Макстоп» правопорушення, передбаченого ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво) до суду не надані.

Відповідно, вирок у кримінальній справі, яким було б встановлено чи мало місце створення ТОВ «Макстоп» за грошову винагороду без наміру здійснення господарської діяльності та чи вчинене воно ОСОБА_3, який був допитаний у якості свідка - відсутні.

У зв'язку з цим обставини, встановлені під час розслідування кримінальних проваджень 0000018 та № 0000008, згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, підлягають доведенню в межах даної справи в загальному порядку.

Проте доказів, які б підтверджували обставини, викладені в протоколі допиту свідка від 06 травня 2016 року, відповідачем, в порушення ч. 2 ст. 71 КАС України, надано не було.

Крім того, як на підставу для висновку про те, що господарські операції між ТОВ «Національна горілчана компанія» та його контрагентами - ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд» фактично не здійснювалися, відповідач у акті від 26 травня 2016 року № 2/28-10-41-04/32718137 посилався на те, що до перевірки не були надані копії актів пропарювання та санітарних паспортів на кожну транспортну одиницю, актів придатності транспортної одиниці, санітарних сертифікатів СЕС, сертифікатів (посвідчень) якості заводу-виробника на кожну партію олії та товарно-транспортних накладних.

У вказаному акті перевірки було також зазначено, що на відповідний запит ТОВ «Національна горілчана компанія» листами від 10 травня 2016 року № 1438 та від 17 травня 2016 року надало пояснення з наведених питань. Зокрема, позивач пояснив податковому органу, що перевезення товару здійснювалося на замовлення та за рахунок постачальників товару безпосередньо до терміналів без участі ТОВ «Національна горілчана компанія». У свою чергу акти пропарювання та санітарні паспорти на кожну транспортну одиницю, акти придатності транспортної одиниці, санітарні сертифікати СЕС, сертифікати (посвідчення) якості заводу-виробника на кожну партію олії входили у комплекс товаросупровідної документації, що слідувала разом із товаром та була передана покупцям товару.

Зазначені пояснення ТОВ «Національна горілчана компанія» відповідають умовам договорів, укладених із контрагентами-продавцями та контрагентами-покупцями, а також не суперечать вимогам закону.

Так, відповідно до умов договорів поставки, укладених із ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд», постачальники зобов'язувалися здійснити доставку олії соняшникової автомобільним транспортом на умовах СТР за адресами ТОВ «Евері», ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал-Укрхарчозбутсировина», ТОВ «Олсідз Блек Сі» та ТОВ «Дельта Вілмар СНД».

Також сторони визначили, що документами, які підтверджують поставку товару покупцю є підписані видаткові накладні та акти приймання-передачі товару. Натомість, товарно-транспортні накладні не були віднесені сторонами договорів до документів, на підставі яких здійснюється приймання товару.

Обґрунтовуючи свій висновок про те, що ТОВ «Національна горілчана компанія» зобов'язане було надати до перевірки товарно-транспортні накладні, відповідач посилається на Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 (далі - Правила).

Відповідно до п.п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 Правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортні накладні та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

На думку колегії суддів зазначені документи можуть бути додатковими доказами, які підтверджують перевезення товару від продавця до покупця. Перевезення товару є однією з обставин, яка підлягає дослідженню під час перевірки фактичного здійснення господарської операції. Разом з тим, наявність чи відсутність товарно-транспортних накладних, як доказ фактичного здійснення господарської операцій, має оцінюватися з урахуванням умов договорів поставки.

У даному випадку вищевказані умови поставки товару вказують на те, що ТОВ «Національна горілчана компанія» не здійснювало перевезення олії соняшникової, розвантаження автоцистерн здійснювалося безпосередньо на терміналах, а приймання поставленого товару здійснювалося за видатковими накладними та актами приймання-передачі.

За таких обставин відсутність у ТОВ «Національна горілчана компанія» товарно-транспортних накладних, а також актів пропарювання та санітарних паспортів на кожну транспортну одиницю, актів придатності транспортної одиниці, та ненадання їх до перевірки, не може бути підставою для висновку про те, що поставка товару від ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд» фактично не здійснювалася.

Крім того, частина відповідних товарно-транспортних накладних була отримана судом апеляційної інстанції від терміналів, на які здійснювалася поставка олії соняшникової. Дослідивши зазначені документи колегія суддів встановила, що приймання товару за товарно-транспортними накладними здійснювали безпосередньо підприємства - власники терміналів. Зазначена обставина підтверджується відповідними відмітками на товарно-транспортних накладних.

Також суд встановив, що олія соняшникова, придбана у ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд» була реалізована переважно нерезидентам Apollo Management Limited та Aster Resources S.A.

Відповідно до п. 3.12 контракту № 1611 від 16 грудня 2014 року, укладеного з Apollo Management Limited, та контракту № 1610 від 27 листопада 2014 року, укладеного із Aster Resources S.A. позивач зобов'язувався передати для митного оформлення товару на експорт документи, серед яких санітарний сертифікат на товар, довідка встановленого зразка про походження товару та сировини, використаної для його виробництва, інші документи згідно з вимогами чинного законодавства.

Відтак, ненадання таких документів до перевірки саме по собі не є достатньою підставою для висновку про те, що господарські операцій не здійснювалися.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що обставини, викладені у акті перевірки від 26 травня 2016 року № 2/28-10-41-04/32718137 не є належними та достатніми доказами порушення ТОВ «Національна горілчана компанія» вимог податкового законодавства під час декларування податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств по правовідносинах із ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд».

Разом із тим, з огляду на встановлені відповідачем обставини, які вказують на можливі порушення Податкового кодексу України, а також керуючись принципом офіційного з'ясування обставин справи, колегія суддів дослідила надані ТОВ «Національна горілчана компанія» документи щодо здійснення відповідних господарських операцій, а також додаткові документи, які були надані на вимогу суду іншими особами, які приймали участь у операціях, пов'язаних із постановкою олії соняшникової від ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд» до позивача.

Колегія суддів встановила, що ТОВ «Національна горілчана компанія» у 2014-2015 роках придбавало олію соняшникову відповідно до таких договорів поставки:

- від 25 листопада 2014 року № 25/11-15, укладеного із ТОВ «Макстоп»;

- від 26 листопада 2014 року № 26/11-16, укладеного із ТОВ «Макстоп»;

- від 01 січня 2015 року № 1/01, укладеного із ТОВ «СФ Трейд»;

- від 14 січня 2015 року № 1/01, укладеного із ТОВ «СФС Трейд»;

- від 20 січня 2015 року № 2/01, укладеного із ТОВ «СФС Трейд».

Відповідно до умов вказаних договорів, з урахуванням додаткових угод, ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд» зобов'язувалося поставити олію соняшникову автомобільним транспортом на умовах СТР за адресами ТОВ «Евері», ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал-Укрхарчозбутсировина», ТОВ «Олсідз Блек Сі» та ТОВ «Дельта Вілмар СНД».

Також сторони домовилися, що найменування, асортимент, кількість, ціна, вартість товару, а також інші необхідні умови щодо товару вказуються сторонами в специфікаціях на кожну партію товару, які з моменту їх підписання сторонами складають невід'ємну частину відповідних договорів.

До матеріалів даної справи приєднані копії специфікацій, у яких визначені найменування товару, його сорт, кількість та ціну. Також у специфікаціях зазначені умови поставки (спосіб та місце доставки), строки її здійснення та порядок і строки оплати поставленого товару.

В окремих випадках у специфікаціях були визначені два місця доставки товару із зазначенням кількості товару, що підлягає доставці у кожне із визначених місць.

На підтвердження приймання кожної партії товару позивач надав суду копії актів приймання-передачі та видаткових накладних.

Так, згідно наданих документів, поставка товару за договором від 25 листопада 2014 року № 25/11-15 здійснювалася за п'ятьма специфікаціями, які передбачали поставку товару до терміналів ТОВ «Евері» та ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал-Укрхарчозбутсировина».

Приймання товару здійснювалося на підставі актів приймання-передачі та видаткових накладних, що складені за період з 25 листопада 2014 року по 25 січня 2015 року. У кожному акті приймання-передачі зазначені реквізити договору та специфікації, місце передачі товару, його кількість, асортимент та ціну, а також відомості про відсутність претензій щодо якості, кількості та строків доставки.

Поставка товару за договором 01 січня 2015 року № 1/01, укладеним із ТОВ «СФ Трейд», здійснювалася за специфікацією № 1 від 12 січня 2015 року, яка передбачала поставку товару у кількості 201,62 метричної тони до терміналу ТОВ «Евері» та у кількості 312,56 метричних тон до терміналу ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал-Укрхарчозбутсировина».

Приймання товару здійснювалося на підставі актів приймання-передачі та видаткових накладних, що складені за період з 14 по 18 січня 2015 року. У кожному акті приймання-передачі зазначені реквізити договору та специфікації, місце передачі товару, його кількість, асортимент та ціну, а також відомості про відсутність претензій щодо якості, кількості та строків доставки.

Поставка товару за договором від 14 січня 2015 року № 1/01, укладеним із ТОВ «СФС Трейд», здійснювалася за чотирнадцятьма специфікаціями, складеними у період з 14 січня по 02 травня 2015 року, які передбачали поставку товару до терміналів ТОВ «Евері», ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал-Укрхарчозбутсировина», ТОВ «Олсідз Блек Сі» та ТОВ «Дельта Вілмар СНД».

Приймання товару здійснювалося на підставі актів приймання-передачі та видаткових накладних, що складені за період з 16 січня по 10 травня 2015 року. У кожному акті приймання-передачі зазначені реквізити договору та специфікацій, місце передачі товару, його кількість, асортимент та ціну, а також відомості про відсутність претензій щодо якості, кількості та строків доставки.

Поставка товару за договором від 20 січня 2015 року № 2/01, укладеним із ТОВ «СФС Трейд», здійснювалася за трьома специфікаціями, складеними у період з 20 по 29 січня 2015 року, які передбачали поставку товару до терміналу ТОВ «Евері».

Приймання товару здійснювалося на підставі актів приймання-передачі та видаткових накладних, що складені за період з 29 січня по 21 лютого 2015 року. У кожному акті приймання-передачі зазначені реквізити договору та специфікацій, місце передачі товару, його кількість, асортимент та ціну, а також відомості про відсутність претензій щодо якості, кількості та строків доставки.

Особливістю договору від 26 листопада 2014 року № 26/11-16, укладеного із ТОВ «Макстоп» було те, що він передбачав здійснення поставки товару у два етапи, які включали передачу товару від продавця до покупця у місці відвантаження товару - Миколаївська обл., смт Криве Озеро, вул. Куйбишева, 1, а також від покупця до вантажоперевізника, залученого продавцем, який буде здійснювати доставку товару до терміналу. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 25 грудня 2014 року таким терміналом є ТОВ «Евері» та/або ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал-Укрхарчозбутсировина».

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій за вказаним договором позивач надав суду копії специфікації № 1 від 26 листопада 2014 року та актів приймання-передачі і видаткових накладних, складених за період з 26 по 30 листопада 2014 року.

Оцінюючи надані ТОВ «Національна горілчана компанія» документи колегія суддів враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2016 року у справі № 808/7907/13-а. У вказаному судовому рішенні зазначено, що згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Настання реальних змін у майновому стані ТОВ «Національна горілчана компанія» внаслідок укладання та виконання вказаних договорів поставки підтверджується даними бухгалтерського обліку. Зокрема, позивачем був наданий звіт по проводках за дебетом рахунку 281, на якому здійснюється облік товарів на складі підприємства. Зазначений звіт підтверджує прийняття на облік олії соняшникової, поставленої ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд» у період з 25 листопада 2014 року по 10 травня 2015 року у кількості 30303,94 метричних тон.

Також позивач надав звіт по проводках за кредитом рахунку 281, який підтверджує облік відвантаження олії соняшникової зі складу у період з 29 листопада 2014 року по 10 травня 2015 року у кількості 30300,669 метричних тон.

Згідно пояснень представника ТОВ «Національна горілчана компанія» різниця у кількості між прийнятою на облік олією соняшниковою та відвантаженою покупцям - 3,271 метричних тон є втратами, які були списані. Списання втрат підтверджується звітом по проводках за дебетом рахунку 947.

Також судом встановлено, що вказану олію соняшникову позивач реалізував нерезидентам - Apollo Management Limited та Aster Resources S.A. у кількості 27625, 00 метричних тон та ТОВ «СФС Трейд» у кількості 2626,66 метричних тон.

Як раніше зазначалося, приймання-передача товару від продавців до покупця за договорами від 25 листопада 2014 року № 25/11-15, від 01 січня 2015 року № 1/01, від 14 січня 2015 року № 1/01, від 20 січня 2015 року № 2/01 здійснювалася на території терміналів ТОВ «Евері», ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал-Укрхарчозбутсировина», ТОВ «Олсідз Блек Сі» та ТОВ «Дельта Вілмар СНД».

З метою підтвердження інформації щодо місця передачі та кількості товару, що був поставлений ТОВ «Національна горілчана компанія» до вказаних терміналів були направлені запити про надання додаткових доказів. На виконання відповідних запитів до суду надійшли підтвердження щодо надходження олії соняшникової для ТОВ «Національна горілчана компанія». Згідно з наданими документами договори перевалки олії соняшниковою з терміналами укладали підприємства нерезиденти - Apollo Management Limited та Aster Resources S.A. Товар, що надходив для ТОВ «Національна горілчана компанія», приймався на зберігання терміналами у квоту зазначених нерезидентів.

Зазначений порядок відвантаження товару відповідає умовам поставки, що зазначені у п. 3.8 контракту № 1611 від 16 грудня 2014 року, укладеного з Apollo Management Limited, та контракту № 1610 від 27 листопада 2014 року, укладеного із Aster Resources S.A. Сторони домовилися, що покупець забезпечує приймання, зберігання та перевалку товару в порту/терміналі.

Також термінали надали суду копії товарно-транспортних накладних, згідно з якими здійснювалася доставка олії соняшникової, а також документи, що містять відомості про зважування та якість товару.

Приймання-передача товару від продавця до покупця за договором від 26 листопада 2014 року № 26/11-16, укладеним із ТОВ «Макстоп» здійснювалося на території ТОВ «Кривоозерський комбікормовий завод» за адресою: Миколаївська обл., смт Криве Озеро, вул. Куйбишева, 1. Право користування складським приміщенням за вказаною адресою підтверджується договором відповідального зберігання олії соняшникової № 10 від 25 листопада 2014 року, що укладений між ТОВ «Кривоозерський комбікормовий завод» та ТОВ «Національна горілчана компанія».

Таким чином, відомості щодо здійснення господарських операцій, які зазначені у первинних документах, що складені між ТОВ «Національна горілчана компанія» та його контрагентами - ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд», підтверджені також іншими суб'єктами господарювання, які забезпечували приймання та зберігання олії соняшникової. Зазначена обставина додатково вказує на фактичне здійснення відповідних господарських операцій.

Під час апеляційного розгляду справи представники відповідача вказували на те, що товарно-транспортні накладні не є належним доказом поставки товару саме від ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд», оскільки вантажовідправником товару зазначені, у тому числі, інші юридичні особи.

Дослідивши товарно-транспорті накладні колегія суддів встановила, що вони містять відомості про різних вантажовідправників, у тому числі ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд», а також контрагентів вказаних товариств - ТОВ «Ресурс Групп ЮГ», ПП «Меджикмент», ТОВ «Лайдес» та інших.

Разом з тим, зазначена обставина не вказує на те, що товар був поставлений ТОВ «Національна горілчана компанія» іншими суб'єктами господарювання, ніж ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд».

Згідно з поясненнями представників ТОВ «Національна горілчана компанія» у період з листопада 2014 року по червень 2015 року єдиним постачальником олії соняшникової були ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд». Представники відповідача в судовому засіданні підтвердили, що під час перевірки не було встановлено придбання позивачем зазначеного товару у інших контрагентів.

Як раніше зазначалося, ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд» не були виробниками олії соняшникової та придбавали її у інших суб'єктів господарювання. Умови поставки товару за відповідними договорами податковим органом не досліджувалися.

За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованим посилання відповідача на неналежне оформлення товарно-транспортних накладних.

Крім того, товарно-транспортні накладні є лише одним із доказів, які суд відповідно до ст. 86 КАС України оцінює у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, що приєднані до матеріалів справи.

Як раніше зазначалося, олія соняшникова, придбана у ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд» в подальшому була продана нерезидентам у кількості 27625, 00 метричних тон та ТОВ «СФС Трейд» у кількості 2626,66 метричних тон.

На підтвердження використання олії соняшникової у межах власної господарської діяльності позивач надав суду копії контракту № 1611 від 16 грудня 2014 року, укладеного з Apollo Management Limited, та контракту № 1610 від 27 листопада 2014 року, укладеного із Aster Resources S.A.

Також ТОВ «Національна горілчана компанія» були надані суду копії специфікацій, складених відповідно до умов вказаних контрактів, актів приймання-передачі товару, електронних декларацій із відмітками Миколаївської митниці про їх прийняття, повідомлень про фактичне вивезення із зазначенням дати перетину кордону.

Під час судового засідання представники відповідача пояснили, що не ставлять під сумнів фактичне здійснення господарських операцій між ТОВ «Національна горілчана компанія» та Apollo Management Limited, Aster Resources S.A. за контрактами № 1611 від 16 грудня 2014 року, № 1610 від 27 листопада 2014 року.

На підтвердження продажу 2626,66 метричних тон олії соняшникової ТОВ «СФС Трейд» позивач надав суду копію договору поставки № 0604/15 від 06 квітня 2015 року, видаткової накладної № 2260/11729 від 05 травня 2015 року, податкової накладної № 223 від 05 травня 2015 року та платіжних доручень від 21 липня 2015 року.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, як це передбачено ст. 86 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку про те, що вони у своїй сукупності вказують на фактичне здійснення господарських операцій з поставки олії соняшникової між ТОВ «Національна горілчана компанія» та його контрагентами - ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд».

Натомість доводи податкового органу, викладені у акті перевірки від 26 травня 2016 року № 2/28-10-41-04/32718137 та апеляційній скарзі ґрунтуються на податковій інформації щодо здійснення господарських операцій ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «СФ Трейд» з іншими контрагентами, ніж ТОВ «Національна горілчана компанія», а також на відсутності документів, які за своїх характером не є документами первинного господарського обліку, які позивач відповідно до ст. 44 ПК України зобов'язаний зберігати та надавати до перевірки. Додаткові доводи відповідача, які були наведені під час апеляційного розгляду справи у зв'язку із витребуванням нових доказів стосуються окремих недоліків у оформленні документів та обставин, які безпосередньо не стосуються господарських операцій між позивачем та ТОВ «Макстоп», ТОВ «СФС Трейд», ТОВ «СФ Трейд».

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову ТОВ «Національна горілчана компанія» та скасування податкових повідомлень-рішень від 13 червня 2016 року № та № , а також від 30 серпня 2016 року № .

Доводи апеляційної скарги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 06 жовтня 2016 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - відмовити.

Постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді І.Л. Желтобрюх

Я.С. Мамчур

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Мамчур Я.С