Справа № 826/5952/15
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2017-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року м. Київ К/800/48495/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів Рецебуринського Ю.Й. (судді-доповідача),

Олексієнка М.М.,

Штульман І.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про визнання нормативно-правового акту незаконним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили в частині,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 1 липня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про: визнання незаконною та нечинною схему посадових окладів офіцерського складу командувань видів Збройних Сил України за основними посадами в розмірах згідно з додатком 5 наказу Міністерства оборони України від 26 серпня 2014 року №565 «Про встановлення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України»; визнання такою, що не відповідає абзацу другому підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», як правовому акту вищої юридичної сили, схему посадових окладів офіцерського складу командувань видів Збройних Сил України за основними посадами в розмірах згідно з додатком 5 наказу Міністерства оборони України від 26 серпня 2014 року №565 «Про встановлення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України»; визнання незаконним та нечинним пункту 3 наказу Міністерства оборони України від 26 серпня 2014 року №565 «Про встановлення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України»; визнання пункту 3 наказу Міністерства оборони України від 26 серпня 2014 року №565 «Про встановлення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України» таким, що не відповідає правових актам вищої юридичної сили, зокрема пункту 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; пункту 6 частини 1 статті 20 Закону України від 27 лютого 2014 року №794-VII «Про Кабінет Міністрів України»; абзацу другому підпункту 1 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; Указу Президента України від 6 квітня 2011 року №406/2011 «Про Положення про Міністерства оборони України та Положення про Генеральний штаб Збройних Сил України»; визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо не встановлення розмірів посадових окладів офіцерського складу командувань видів Збройних Сил України за типовими посадами «начальник самостійного управління», «начальник самостійного відділу» та «начальник відділу у складі самостійного управління» у розмірах, визначених схемою посадових окладів військовослужбовців та курсантів навчальних закладів у розмірах згідно з додатком 1 за аналогічними посадами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; зобов'язання Міністерства оборони України встановити розміри посадових окладів офіцерського складу командувань видів Збройних Сил України за типовими посадами «начальник самостійного управління», «начальник самостійного відділу» та «начальник відділу у складі самостійного управління» у розмірах, визначених схемою посадових окладів військовослужбовців та курсантів навчальних закладів у розмірах згідно з додатком 1 за аналогічними посадами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 1 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 з 6 листопада 2013 року є вивільненим військовослужбовцем внаслідок скорочення посади помічника командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України - начальника юридичного відділу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Наказом Міністерства оборони України №565 від 26 серпня 2014 року встановлено посадові оклади осіб офіцерського складу Збройних Сил України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 8 вересня 2014 року за №1093/25870.

Наказ Міністерства оборони України від 26 серпня 2014 року №565 «Про встановлення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України» був виданий на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

У статті 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Збройні Сили України мають загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України як головний орган військового управління; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; З'єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації, що не належать до видів Збройних Сил України.

Виходячи із положень зазначеної статті Міноборони у наказі від 26 серпня 2014 року №565 встановлені посадові оклади осіб офіцерського складу: апарату Міністерства оборони України (Додатки 1, 3); Генерального штабу Збройних Сил України (Додаток 4); видів Збройних Сил України за основними посадами (Додаток 5); військової ланки, територіальних органів (підрозділів) за основними типовими посадами (Додаток 2).

Розміри посадових окладів осіб офіцерського складу встановлювалися виходячи із ієрархії органів військового управління.

Посада помічника командувача Військово-Морських Сил з юридичних питань - начальника відділу, яку обіймав позивач, належить до посад офіцерського складу видів Збройних Сил України (Додаток 5). Тому, виходячи із принципу підпорядкованості розмір посадового окладу за зазначеною посадою (1400 грн) не може бути вищим ніж у Генеральному штабі Збройних Сил України та Міністерстві оборони України (1600 грн).

Отже, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконною та нечинною схеми посадових окладів офіцерського складу командувань видів Збройних Сил України за основними посадами в розмірах згідно з додатком 5 наказу Міністерства оборони України від 26 серпня 2014 року №565 «Про встановлення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України».

Щодо позовних вимог про визнання пункту 3 наказу Міністерства оборони України від 26 серпня 2014 року №565 «Про встановлення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України» незаконним та нечинним, та таким, що не відповідає пункту 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», то колегія суддів вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що діяльність Збройних Сил України вимагає періодичного перегляду (особливо у період реформування) найменувань посад осіб офіцерського складу відповідно до потреб, що постійно змінюються, і відповідно встановлення посадових окладів для новостворених посад.

Враховуючи зазначене, передбачити у наказі Міністерства оборони України всі посади осіб офіцерського складу не вбачається можливим, а відтак Міністром оборони України надано право начальнику Генерального штабу - Головнокомандувачу Збройних Сил України затверджувати окремі схеми розмірів посадових окладів за посадами офіцерського складу органів військового управління, військових частин, установ та організацій Збройних Сил України (крім апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, які затверджує Міністр оборони України), надані розробниками штатів, опрацьовані та погоджені з Департаментом фінансів Міністерства оборони України, що не вбачається судом порушенням норм актів вищої юридичної сили.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України та зобов'язання встановити розміри посадових окладів офіцерського складу командувань видів Збройних Сил України за типовими посадами «начальника самостійного управління», «начальника самостійного відділу» та «начальник відділу у складі самостійного управління» у розмірах, визначених схемою посадових окладів згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за аналогічними посадами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абзацу другого підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надано право установлювати посадові оклади військовослужбовцям, посади яких не передбачені цією постановою, - у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами згідно з додатками 1-23 і 30-32 за аналогічними посадами.

Отже, установлення посадових окладів військовослужбовців, посади яких не передбачені цією постановою, зокрема посад «начальника самостійного управління», «начальника самостійного відділу» та «начальник відділу у складі самостійного управління» для командувань видів Збройних Сил України є правом відповідача, а не обов'язком.

Крім того, вказані посади відповідно до додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» передбачені лише для центрального апарату Міністерства оборони України.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про те, що відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу діяв на підставі та у межах наданих чинним законодавством повноважень, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права, тому підстав до їх скасування чи зміни немає.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 1 липня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

М.М. Олексієнко

І.В.Штульман