Справа № 727/4630/16-а
Суддя: Чебан В. М.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/4630/16-а
Провадження № 2-а/727/13/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.,

при секретарі Меренчук Р.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

за участю відповідача ОСОБА_3

за участю представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 патрульної поліції у м.Чернівцях, інспектора роти №1 батальйону УПП ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення до відповідачів ОСОБА_5 патрульної поліції у м.Чернівцях, інспектора роти №1 батальйону УПП ОСОБА_3, посилаючись на те, що постановою серії ПС2 №438695 від 21.05.2016 року, винесеною інспектором роти №1 батальйону УПП ОСОБА_3, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, у звязку з порушенням вимог зупинки та відсутністю полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач вважає вищевказану постанову у справі про адміністративне правопорушення незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Так, як вбачається з вказаної постанови ПС2 №438695 від 21.05.2016 року, 21 травня 2016 року о 13:00 год., по вул.Ентузіастів, 2Ж, ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п.8.4 ПДР та в ході перевірки документів не надав інспектору поліції поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1.г ПДР України.

Стверджує, що під час винесення спірної постанови відповідачем не враховано той факт, що позивач здійснив вимушену зупинку автомобіля через технічний стан автомобіля у зоні дії дорожнього знаку 3.34 та зупинившись увімкнув сигнал аварійної зупинки, зупинка відбулась в місці, що не перешкоджало іншим учасникам дорожнього руху. Вказує, що зупинка була вимушеною, позивач діяв у відповідності до вимог п.п. 9.9, 9.10, 9.11, 15.14 ПДР України, у звязку з чим в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.122 КУпАП.

Також відповідно до абз.2 п.21.2 ст.21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-ІV визначено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.

Вказує, що зміст зазначеної правової норми свідчить про те, що працівники патрульної поліції мають право вимагати у водія транспортного засобі поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виключно при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, на думку позивача, вищенаведене свідчить про те, що у інспектора Мельник О.П. були відсутні правові підстави вимагати від позивача поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому, стверджує, що у звязку з тим, що вказаною постановою на позивача неправомірно накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. та враховуючи неправомірні дії відповідача, з метою захисту своїх порушених прав, позивач був вимушений звернутись за отриманням правової допомоги, зокрема написання позовної заяви та відповідно до розрахунку ним було сплачено адвокату ОСОБА_2 кошти в сумі 2030,00 грн.

На основі викладеного позивач просить суд винести постанову, якою визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 №438695 від 21.05.2016 року, винесену інспектором роти №1 батальйону УПП в м.Чернівці, рядовим поліції ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП; стягнути з відповідача витрати у розмірі 2030,00 грн., понесені за надання позивачу правової допомоги; стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Також в ході розгляду судом справи, позивачем направлено суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої він просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 №438695 від 21.05.2016 року, винесену інспектором роти №1 батальйону УПП в м.Чернівці, рядовим поліції ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП; стягнути з відповідача витрати у розмірі 3770,00 грн., понесені за надання позивачу правової допомоги; стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 551,20 грн. за подання позовної заяви та 1378,00 грн. за подання апеляційної скарги при оскарженні ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23.06.2016 року про залишення адміністративного позову без розгляду по даній справі.

Позивач та його представник в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Позивач суду вказав, що 21.05.2016 року у вказаний в постанові час ним дійсно було здійснено зупинку в зоні дії знаку «Зупинку заборонено». При цьому, керуючи транспортним засобом, позивач відчув збій роботи двигуна автомобіля, що й змусило його зупинитись. При цьому, його автомобіль не створював перешкод будь-яким іншим транспортним засобам. Під час того, як він намагався усунути поломку самостійно, до нього підійшов його знайомий ОСОБА_6, який за декілька хвилин усунув неполадки. При цьому інструменти знаходились у нього в автомобілі. Коли ОСОБА_6 пішов, а він вирішив вже від'їжджати, до нього підїхали поліцейські, які почали оформляти щодо нього постанову про адміністративне правопорушення, після чого запропонували йому надати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідач інспектор роти №1 батальйону УПП в м.Чернівці ОСОБА_3 суду пояснила, що 21.05.2016 року автомобіль ОСОБА_1 стояв у зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». У транспортному засобі не була увімкнена аварійна сигналізація, а також автомобіль позивача створював перешкоди для руху інших транспортних засобів. У звязку з цим працівники поліції мали право попросити надати їм документи. Позивач надав їм посвідчення водія, однак позивач категорично відмовився надати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Про технічну поломку транспортного засобу водій їм нічого не казав, від дачі пояснень відмовився, також відмовився підписувати постанову по справі по адміністративне правопорушення, у звязку з чим вона була направлена позивачу поштою. Також відповідач ствердила суду, що коли вони підійшли до автомобіля, то позивач перебував всередині та говорив по телефону, інших пасажирів в авто не було, після складання постанови позивач відразу поїхав з місця події, що, на думку відповідачки, свідчило про справність автомобіля позивача.

Представник відповідача УПП в м.Чернівці ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову. Вказав, що в даному випадку відповідно до вимог Закону поліцейськими складається тільки постанова, протокол не складається, окрім того, позивач не надав суду будь-яких доказів несправності автомобіля.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що він в травні 2016 року перебував на патрулюванні разом з відповідачем ОСОБА_3 Авто позивача дійсно було припарковано з порушенням. Однак позивач повідомив, що в нього була якась технічна несправність. Постанова на позивача була складена по більш тяжкій статті КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він з позивачем знайомий, вони є односельцями. Пам'ятає, що весною минулого року автомобіль ОСОБА_1 стояв поблизу ринку по вул.Ентузіастів в м.Чернівці з відкритим капотом. Підійшовши до нього, ОСОБА_1 йому сказав, що автомобіль не заводиться. Свідок подивився та встановив, що у акумулятора не було контакту. Тоді свідок прочистив акумуляторну клему та зажав її, щоб був нормальний контакт, після чого автомобіль зміг завестись. Це все тривало до 5 хвилин. Також свідок пояснив, що поставив на місце ще якусь трубку. При цьому свідок ствердив суду, що 5 років пропрацював автомеханіком та має необхідні навики для ремонту автомобілів. Після цього відразу пішов по своїх справах, працівників поліції не бачив.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що адміністративний позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 №438695 від 21.05.2016 року, винесеної інспектором роти №1 батальйону УПП ОСОБА_3, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень (а.с.6). З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1, 21 травня 2016 року о 13:00 годині в м. Чернівці, по вул. Ентузіастів, 2Ж, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п.8.4 ПДР та в ході перевірки документів не надав інспектору поліції поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1.г ПДР України.

Згідно зі ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КпАП України, передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП України, передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

У відповідності з розділом 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України (далі - Правила), в межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім тих, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 1.10. Правил, терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

При цьому згідно з приписами п.15.14. Правил у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити заходів щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9. - 9.11. цих Правил, якими передбачено, що водій повинен ввімкнути аварійну сигналізацію, а при вимушеній зупинці в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менш 100 м - ще й встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані 20 м від транспортного засобу в населеному пункті та 40 м за межами населеного пункту.

Таким чином судом встановлено, що позивачем було здійснено вимушену зупинку транспортного засобу, через технічну несправність двигуна. Зазначені обставини підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_6

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином відповідачем суду також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП.

При цьому, відповідачем не було представлено суду відповідне відео з камер з місця події, з посиланням на те, що останнє не збереглося.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутні подія і склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП і тому відповідно до п.1 ч.1 ст.242 КУпАП постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності в цій частині підлягає скасуванню, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Разом з тим, у частині другій ст.258 КпАП України визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч. 4 ст. 258 КпАП України, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пп. «а» п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів,які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов'язковим. Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України. Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону. Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Судом встановлено, що 21.05.2016 року відповідачем по справі інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці ДПП рядовим поліції ОСОБА_3 було складено постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 №438695 від 21.05.2016 року, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та накладено на нього адміністративне стягнення за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн., а саме за те, що він 21.05.2016 року о 13-00 год., керуючи автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1, в ході перевірки документів не надав поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.2.1 г ПДР України.

Факт непред'явлення працівникам поліції полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності - підтвердив в судовому засіданні сам позивач.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, водій транспортного засобу повинен мати при собі такий поліс та на вимогу працівника поліції пред'явити цей поліс для перевірки.

А посилання позивача на те, що у інспектора Мельник О.П. були відсутні правові підстави вимагати від позивача поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки працівники патрульної поліції вправі вимагати у водія транспортного засобу поліс лише при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, є безпідставними.

Таким чином суд приходить до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково, скасувавши постанову в справі про адмінправопорушення в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, в решті постанову слід залишити без змін.

З приводу стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, на підтвердження витрат на правову допомогу в розмірі 3770,00 грн. позивачем надано до суду договір про надання правової допомоги від 15.06.2016 року, укладений між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 16.09.2011 року №482) (а.с.9), акт приймання-передачі послуг від 17.06.2016 року (а.с.99), викладений у вигляді розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу на суму 2030,00 грн. (а.с.97) та акт приймання-передачі послуг від 01.07.2016 року (а.с.100), викладений у вигляді розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу на суму 1740,00 грн. (а.с.98).

Відповідно до частин 1, 3 статті 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, у яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Отже, судові витрати, в тому числі на правову допомогу, повинні бути процесуально пов'язані з розглядом конкретної адміністративної справи, що розглядається судом, і за надання правової допомоги за визначених Законом обставин: участі у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

З урахуванням положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що поняття вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням охоплює такі окремі процесуальні дії за участі суду та сторін у справі, які неможливо вчинити в межах судового засідання, однак які підлягають обов'язковій фіксації в процесуальному порядку відповідно до вимог КАС України шляхом винесення відповідних ухвал, складання протоколів тощо.

Так, згідно з частинами 1, 2 статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України про вчинення окремої процесуальної дії поза залою судового засідання або під час виконання судового доручення секретарем судового засідання складається протокол.

Відповідно до ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено форму протоколу про вчинення окремої процесуальної дії поза залою судового засідання та передбачено зазначення в ньому опису ходу проведення окремої процесуальної дії, у тому числі відомості про заявлені клопотання та ухвали суду; основний зміст пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, усні роз'яснення експертами своїх висновків і відповідей на поставлені їм додаткові питання; консультації спеціалістів.

Так, про вчинення окремої процесуальної дії поза межами судового засідання завжди складається протокол про вчинення такої процесуальної дії, який фіксує її перебіг за участі складу суду, сторін та інших учасників судового розгляду, які знаходяться на місці вчинення таких дій.

Таким чином, надання правової допомоги адвокатом у вигляді правових консультацій, формування доказової бази, пошук судової практики, написання позовної заяви (клопотань, пояснень), їх подання до суду не можуть вважатись окремими процесуальними діями поза судовим засіданням в розумінні Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI від 05.07.2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

З урахуванням наведеного вище, а також, враховуючи зміст наданих суду позивачем документів щодо виду витрат на правову допомогу, суд не вбачає підстав для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу. А тому в цій частині вимог позивачу слід відмовити.

Відповідно до ч.1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. А тому, враховуючи, що позов задоволено частково, з відповідача УПП в м.Чернівці на користь позивача слід пропорційно стягнути здійснені ним документально підтверджені витрати на сплату судового збору (в тому числі і за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про залишення позову без розгляду, яка була скасована ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.09.2016 року), що складають 964,60 грн. (551,20 + 1378,00 / 2), за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_5 патрульної поліції в місті Чернівці, як це і визначено частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Тому в даному випадку суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_5 патрульної поліції в місті Чернівці на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 964 грн. 60 коп. згідно квитанції №0.0.570482632.1 від 18 червня 2016 року в сумі 551,20 грн. та згідно квитанції №0.0.576856669.1 від 01.07.2016 року в сумі 1378,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень ОСОБА_5 патрульної поліції в місті Чернівцях.

Керуючись ст. ст. 6-14, 17, 45-46, 69-71, 90, 94, 99, 100, 158-163, 171 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 патрульної поліції у м.Чернівцях, інспектора роти №1 батальйону УПП ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову серії ПС2 №438695 у справі про адміністративне правопорушення від 21 травня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнати протиправною та скасувати.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП закрити.

В решті постанову серії ПС2 №438695 у справі про адміністративне правопорушення від 21 травня 2016 року залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_5 патрульної поліції в місті Чернівці на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 964,60 (девятсот шістдесят чотири) гривні 60 (шістдесят) копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

СУДДЯ :