Справа № 804/6244/16
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2017 рокусправа № 804/6244/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року по справі №804/6244/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ маркет» до Головного управління ОСОБА_1 в Сумській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправним та скасування припису,-

в с т а н о в и В:

ТОВ «АТБ-маркет» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати припис від 09.09.2016 року № 1 про припинення реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв, пива (крім безалкогольного) у магазинах ТОВ "АТБ-маркет", розташованих на території м. Суми, у період з 22 години до 8 години кожного дня, винесений Головним управлінням ОСОБА_1 в Сумській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що у відповідача не існувало правових підстав для винесення вказаного припису. Так, позивач вказував на те, що посилання відповідача на п.5 ст.23 ЗУ Про захист прав споживачів є необгрунтованими, через відсутність доказів того, що реалізацію алкогольних, слабоалкогольних напоїв, пива (крім безалкогольного), заборонено відповідним державним органом, або будь-яким нормативно-правовим актом, також в даній статті не міститься будь-яких часових обмежень, щодо реалізації продукції. Фактично позиція позивача полягала у тому, що за відсутності рішення державного органу про заборону реалізації тієї чи іншої продукції, у відповідача не існувало підстав для винесення оскаржуваного припису.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд першої інстанції встановив, що фактично підставою для винесення відповідачем спірного припису став факт реалізації позивачем алкогольних напоїв у період часу, в який така реалізація заборонена рішенням міської ради м.Суми, яке є чинним та в установленому порядку не скасовувалось. З цих підстав, судом зроблено висновок про те, що реалізуючи нагляд за дотриманням правил торгівлі, з урахуванням чинного рішення Сумської міської ради від 29.02.12р., Головним управлінням ОСОБА_1 в Сумській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів правомірно встановлено порушення Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями та з метою їх усунення прийнято законний припис, що відповідає вимогам чинного законодавства України. При цьому, суд першої інстанції висловив позицію, згідно з якою рішення міської ради, з приводу запровадження обмежень на реалізацію алкогольних напоїв, відповідає повноваженням, якими наділені органи місцевого самоврядування.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом

норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо правомірності оскарженого припису відповідача. Заявник апеляційної скарги наголошує на відсутності правових підстав для видання відповідачем вказаного припису, при цьому, посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів», якими визначено повноваження відповідача та підстави для відповідальності субєктів господарювання.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Так, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, зокрема, виходив з того, що рішення міської ради м.Сум від 02.02.2012р. відповідає повноваженням, якими наділені органи місцевого самоврядування. Аналізуючи повноваження органів місцевого самоврядування, в контексті можливості ухвалення ними рішень з приводу запровадження обмежень на реалізацію алкогольних напоїв, суд першої інстанції вказав на те, що ухваленим рішенням Міська рада м.Суми не втрутилася у господарську діяльність підприємств торгівлі міста, тому що останні не позбавлені права щоденної реалізації алкогольних напоїв у період часу з 07.00 години ранку до 22.00 години вечора. При цьому, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що в такій спосіб відповідачем вжито адекватних і розумних заходів для захисту права людини на повагу до приватного і сімейного життя, яке гарантовано статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при цьому дотримано справедливу рівновагу між конкуруючими інтересами позивачів, як представників приватного бізнесу, і громади в цілому, беручи при цьому до уваги, що позивач у своїй діяльності має певну свободу розсуду.

Тобто, судом першої інстанції фактично надано оцінку рішенню міської ради м.Сум, але вказана оцінка не стосується предмету спору, і відповідно виходить за межі судового контролю, який просив здійснити позивач відносно оскарженого припису Головного управління ОСОБА_1 в Сумській області.

Оскільки предметом спору у цій справі є правомірність та обґрунтованість винесення відповідачем припису від 09.09.2016 року № 1, то визначальним у цій справі є встановлення обставин, які б підтверджували (спростовували) наявність правових підстав для винесення відповідачем вказаного припису.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю АТБ-маркет зареєстроване як юридична особа 19.07.1999р. Дніпропетровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області. Видами діяльності позивача є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту, оптова торгівля напоями, оптова торгівля тютюновими виробами, неспеціалізована оптова торгівля харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами, роздрібна торгівля алкогольними та іншими напоями, роздрібна торгівля тютюновими виробами про що свідчить копія свідоцтва про державну реєстрацію серії А01 № 634310 від 07.02.2011р. та копія довідки статистики від 24.03.2011р.

Свою господарську діяльність позивач, зокрема, здійснює на території м.Суми.

02 лютого 2012 року міською радою м. Суми було прийнято рішення 15 сесії 6-го скликання Про заборону торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (крім безалкогольного) в нічний час на території м.Суми. Пунктом 1 зазначеного Рішення передбачено: Обмежити реалізацію алкогольних, слабоалкогольних напоїв, пива (крім безалкогольного) на території м. Суми у обєктах торгівлі, крім підприємств ресторанного господарства, у період з 22 години до 8 години кожного дня.

На підставі звернення депутата Сумської міської ради ОСОБА_2, згоди Держспоживслужби України від 25.08.16р. №603-155-6/8993, управлінням захисту споживачів Головного управління ОСОБА_1 в Сумській області Державної служби України, проведена позапланова перевірка дотримання магазином Продукти-518 ТОВ АТБ-маркет (пр. Лушпи, буд.46, м.Суми) Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

За наслідками перевірки складено акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 30 серпня 2016р. №000044, яким зафіксовано порушення, а саме: п. 7 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

В акті перевірки також зазначено, що виявлені в ході проведення перевірки порушення тягнуть за собою відповідальність згідно із п.5 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів».

За результатами проведеної перевірки та на підставі складеного акту в.о. начальника Головного управління ОСОБА_1 в Сумській області 09.09.2016р. на адресу позивача винесено припис №1, яким приписано:

1. Здійснювати реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв, пива (крім безалкогольного), виключно у встановлений рішенням Сумської міської ради від 29.02.2012р. №1211-МР період, а саме з 8 години до 22 години кожного дня.

2. Не допускати порушення вказаного режиму роботи відділів з продажу алкогольних, слабоалкогольних напоїв, пива (крім безалкогольного) у магазинах «Продукти» ТОВ «АТБ-маркет» на території м.Суми.

3. Про виконання припису надати Головному управлінню ОСОБА_1 в Сумській області письмову інформацію в термін до 23.09.2016 року.

Тобто, вказаним приписом відповідач фактично зобовязав позивача здійснювати реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв, пива (крім безалкогольного), виключно у період з 8 години до 22 години кожного дня.

За наслідками розгляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача про те, що відповідач не наділений повноваженнями щодо встановлення часових обмежень для реалізації тієї чи іншої продукції.

Так, відповідно до ч.1 ст..23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за:

1) відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

3) реалізацію продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в державній системі сертифікації, але у документах, згідно з якими її передано на реалізацію, відсутні реєстраційні номери сертифіката відповідності або свідоцтва про визнання відповідності, - у розмірі п'ятдесяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

4) виготовлення або реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів стосовно безпеки для життя, здоров'я та майна споживачів і навколишнього природного середовища, - у розмірі трьохсот відсотків вартості виготовленої або одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

5) реалізацію продукції, забороненої відповідним державним органом для виготовлення та реалізації (виконання, надання), - у розмірі п'ятисот відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

6) реалізацію небезпечного товару (отрути, пестицидів, вибухо- і вогненебезпечних речовин тощо) без належного попереджувального маркування, а також без інформації про правила і умови безпечного його використання - у розмірі ста відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, але не менше двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

7) відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію або продавця (у випадках, визначених Законом України "Про електронну комерцію" ) - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

8) створення перешкод службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та структурного підрозділу з питань захисту прав споживачів органу місцевого самоврядування у проведенні перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості реалізованої продукції за попередній календарний місяць, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

9) невиконання або несвоєчасне виконання припису посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, про усунення порушень прав споживачів - у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

10) реалізацію товару, строк придатності якого минув, - у розмірі двохсот відсотків вартості залишку одержаної для реалізації партії товару, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

11) порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а за ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів, - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) за попередній календарний місяць, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

12) обмеження або відмову в реалізації прав споживачів, установлених частиною другою статті 17 цього Закону, - у розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, вказаною нормою визначено підстави для відповідальності суб'єктів господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування. Зокрема, такою підставою є реалізація продукції, забороненої відповідним державним органом для виготовлення та реалізації (виконання, надання) п.5 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», на який посилався і відповідач у складеному акті.

В той же час, у цій справі не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відносно продукції, яку реалізовує позивач, у спірному випадку - алкогольні, слабоалкогольні напої, пиво, будь-яким повноважним державним органом встановлено заборону на її реалізацію.

Таким чином, посилання відповідача на положення п.5 ч.1 ст.23 Закону є безпідставним.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про захист прав споживачів» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів.

Отже, вказаною нормою права передбачено повноваження відповідача щодо надання субєктам господарювання обовязкових для виконання приписів з метою припинення порушень прав споживачів. Тобто, обовязковою умовою надання припису є встановлення факту порушення прав споживачів. В акті перевірки, який став підставою для винесення припису, відповідачем не зазначено, які права споживачів порушуються позивачем. Не доведено такого факту відповідачем і під час розгляду справи.

Крім цього, ст..26 Закону України «Про захист прав споживачів», якою визначено повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, не передбачено таких повноважень, як часове обмеження реалізації певного виду продукції, про що фактично вимагав відповідач у спірному випадку.

Посилання відповідача на його повноваження, які визначені п.7 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою КМУ від 02.09.2015 №667 та на порушення позивачем п.7 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Так, згідно із п.2 ч.1 ст.26 Закону України «Про захист прав споживачів», п.7 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою КМУ від 02.09.2015 №667, відповідач наділений повноваженнями щодо перевірки додержання субєктами господарювання правил торгівлі.

Відповідно до п.7 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою КМУ №854 від 30.07.1996р., зручний для населення режим роботи спеціалізованих магазинів, спеціалізованих відділів, секцій комунальної форми власності встановлюється виконавчими органами сільських, селищних, міських рад. Зручний для населення режим роботи спеціалізованих магазинів, спеціалізованих відділів, секцій інших форм власності встановлюється виконавчими органами сільських, селищних, міських рад за погодженням з власником цього об'єкта.

Отже, до повноважень органів місцевого самоврядування належить встановлення режиму роботи спеціалізованих магазинів, спеціалізованих відділів, секцій.

У спірному випадку рішенням міської ради м.Суми від 02.02.2012р. не встановлювався режим роботи спеціалізованих магазинів, спеціалізованих відділів, секцій, а введено обмеження щодо торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (крім безалкогольного) в нічний час на території м.Суми.

Таким чином, твердження відповідача про те, що рішення міської ради м.Суми, яке прийнято на виконання повноважень передбачених п.7 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, є обовязковим для виконання відповідачем, є необґрунтованими, оскільки таке рішення не стосується встановлення режиму роботи спеціалізованих магазинів, спеціалізованих відділів, секцій.

В контексті законодавчо визначених повноважень відповідача щодо здійснення перевірки додержання субєктами господарювання правил торгівлі, та приймаючи до уваги те, що Правила торгівлі алкогольними напоями затверджені постановою КМУ №854 від 30.07.1996р., колегія суддів вважає, що лише у випадку встановлення порушень цих Правил позивачем, відповідач, у спірному випадку, мав право вжити заходів реагування, які визначені Законом.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржений припис прийнятий відповідачем не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», тобто, вказане рішення відповідача не відповідає критеріям правомірності, які предявляються до рішень субєктів владних повноважень та які визначені ч.3 ст.2 КАС України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст..ст.200, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року по справі №804/6244/16 скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Припис Головного управління ОСОБА_1 в Сумській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 09.09.2016 року № 1 визнати неправомірним та скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст постанови виготовлено 14.04.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк