Справа № 804/7751/16
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2017-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2017 р. Справа № 804/7751/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Сидоренко Д.В., при секретарі Шпота Я.С., розглянувши за участю позивача ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2, у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1,
до Індустріального відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровськ ГТУ юстиції у Дніпропетровській області,
про визнання неправомірною та скасування постанови.
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, в якому позивач просив суд, з урахуванням усунення технічної описки:
- визнати неправомірною постанову Індустріального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 від 11.04.2006 р. та скасувати її;
- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від за № 3129343 від 20.04.2006р;
- зняти арешт з квартири АДРЕСА_1.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2016р. відмов у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в частині позовних вимог про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від за № 3129343 від 20.04.2006р та зняття арешту з квартири АДРЕСА_1.
Позовні вимоги мотивовані, зокрема безпідставністю накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 від 20.04.2006р., оскільки позивач є основним квартиронаймачем, арешт накладено на квартиру, на яку відсутнє право власності та в якій боржник не проживає. Також, позивачем заявлено клопотання про поновлення строку на оскарження незаконних дій державного виконавця.
В судовому засіданні позивач та представник позивач адміністративний позов підтримали в повному обсязі.
Відповідач письмових заперечень на адміністративний позов не надав, явку свого представника в судове засідання не забезпечив.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, суд-
Вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30.06.2005р. у справі №1-249/05, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на вісім років. Також, з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 12082 грн. і в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

Відповідно до листа вих.№6393 від 16.05.2016р. КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради буд.77 корп.1 по вул. Янтарна, в який ввійшла квартира №5, зареєстрований за Місцевою радою на підставі рішення Виконкому Індустріального району від 19.09.1989 року №52, про що видано реєстраційне посвідчення від 29.09.1989 року та зроблено запис в облікову книгу №16 за реєстровим №92.

Згідно довідки Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району №3954 від 23.08.2016р. ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 та має склад сім'ї: син - ОСОБА_5

Листом вих.№3/4-1889 від 02.08.2016р. Департамент житлового господарства Дніпропетровської міської ради повідомив позивача про неможливість розгляду заяви щодо приватизації, оскільки відповідно до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1, постановою від 11.04.2006р. ВДВС Індустріального району, накладено арешт.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №65917109 від 16.08.2016р. наявний запис про обтяження квартири АДРЕСА_1, а саме арешт нерухомого майна, зареєстрований 20.04.2006р. за №3129343 реєстратором Шостою Дніпропетровської державної нотаріальної контори. Підстава обтяження - постанова про арешт б/н від 11.04.2006р. ВДВС Індустріального району.

Заявою від 17.08.2016р. ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з клопотання в справі №1-249/2005 про зняття арешту на квартиру АДРЕСА_1 корп.1, накладеного постановою слідчого від 01.04.2005р.

Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.08.2016р. справа №1-в/0202/282/2016р. скасований арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, накладений постановою слідчого від 01.04.2005р., яка мотивована тим, що арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 було накладено помилково в ході розгляду кримінальної справи за звинуваченням ОСОБА_3, 1976 року народження.

В подальшому, державним реєстратором прав на нерухоме майно Письменніковою Г.В. Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №31466272 від 20.09.2016р., згідно якого відмовлено у державній реєстрації обтяження - арешт нерухомого майна (припинення) на квартиру, що розташована: АДРЕСА_1.

Вищезазначене рішення обґрунтоване тим, що арешт на нерухоме майно за реєстровим №3129343 в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна накладено на підставі постанови Індустріального ВДВС про арешт від 11.04.2006р., а в поданій на припинення арешту ухвалі по справі №1-в/0202/282/2016 року зазначено припинення арешту накладеного постановою слідчого від 01.04.2005р.

Листом вих.№05-40/11901 від 26.09.2016р. Індустріальний відділ державної виконавчої служби м.Дніпропетровськ ГТУ юстиції у Дніпропетровській області повідомним позивача про те, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно в Індустріальному відділі ДВС м.Дніпропетровськ ГТУЮ в 2006 році перебувало на виконанні виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 в рамках якого було накладено арешт на вищезазначену квартиру. Надати більш детальну інформацію та надати копії виконавчого провадження немає можливості у зв'язку з тим, що згідно п.3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої влади від 05.07.1999 року строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить три роки від дати відмови у відкритті виконавчого провадження або дати завершення виконавчого провадження, відділ ДВС не має можливості, оскільки виконавче провадження знищено.

Листом вих.№3/4-3374 від 29.09.2016р. Департамент житлового господарства Дніпропетровської міської ради повідомив позивача про неможливість розгляду повторної заяви щодо приватизації, оскільки відповідно до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1, постановою від 11.04.2006р. ВДВС Індустріального району, накладено арешт.

Листом вих.№12315/0540/15 від 04.10.2016р. Індустріального відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровськ ГТУ юстиції у Дніпропетровській області повідомив позивача на заяву про зняття арешту з квартири про те, що оглядом Єдиного Державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження №36458378 з примусового виконання виконавчого листа №1-249 виданого 21.07.2005р. Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування шкоди 62082,00 грн. Провадження за яким було відкрито 08.02.2013р. Вищезазначений виконавчий документ був повторно пред'явлений на виконання до відділу. 26.02.2013р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта арешт на квартиру АДРЕСА_1 було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 11.04.2006р. ВДВС Індустріального району. Надати більш детальну інформацію Відділ немає змоги у зв'язку зі знищенням виконавчого провадження, яке перебувало на виконанні у 2006 році, відповідно до Порядку роботи з документами в органах ДВС.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, 21.04.1999р., (чинного та в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення, далі - Закон №606) передбачалося, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч.3 ст.5 Закону №606 державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження мав право, зокрема накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.

Стаття 55 Закону №606 визначала, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження;

- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах;

- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копія постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника не пізніше наступного після її винесення дня надсилається боржнику та відповідно до банків чи інших фінансових установ або органів, зазначених у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена боржником начальнику відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, або до суду у 10-денний строк.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису й арешту майна боржника. Під час проведення опису й арешту майна боржника державний виконавець вправі оголосити заборону розпоряджатися ним, а у разі потреби - обмежити права користування майном або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису й арешту. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою відповідальність зберігача майна, передбачену законом.

Арешт застосовується:

1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації;

2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника;

3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації провадиться у строк, встановлений державним виконавцем, але не раніше, ніж через п'ять днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту.

З аналізу наведених норм слідує, що Закон №606 визначав можливість арешту саме майна боржника, тобто майна, яке належить на праві власності саме боржнику.

Відповідно до ч.1-2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем не надано жодних допустимих та належних доказів щодо реєстрації за боржником ОСОБА_3 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для накладення спірного арешту.

Крім того, як зазначалося вище, постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.08.2016р. справа №1-в/0202/282/2016р. скасований арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, накладений постановою слідчого від 01.04.2005р., як такий, що накладено помилково в ході розгляду кримінальної справи за звинуваченням ОСОБА_3

Частиною ч.1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

§ на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

§ з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

§ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

§ безсторонньо (неупереджено);

§ добросовісно;

§ розсудливо;

§ з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

§ пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

§ з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

§ своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так зокрема, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України що є одночасно і орієнтиром при реалізації повноважень владного суб'єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури.

Враховуючи відсутність підстав для накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та завершення виконавчого провадження з примусового виконання з примусового виконання виконавчого листа №1-249 виданого 21.07.2005р. Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування шкоди 62082,00 грн., суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Вступну та резолютивну частину постанови проголошено у судовому засіданні 17.02. 2017 року.

Повний текст постанови складено 22.02.2017 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати постанову про арешт ВДВС Індустріального району без номеру від 11.04.2006р., згідно якої накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 3129343).

Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.В. Сидоренко