Справа № 170/561/16-а, 2а-170/20/16
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року Справа № 876/9794/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мацьків М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львов апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Шацького районного суду Волинської області від 17 листопада 2016 року у справі № 170/561/16-а за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

14 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивує тим, що у відповідності до рішення Верховної ради України від 27 листопада 2014 року про припинення повноважень депутатів Верховної Ради сьомого скликання, його, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, було звільнено з посади народного депутата України - члена комітету Верховної Ради з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності.

На даний час він є пенсіонером та отримує пенсію в ОСОБА_1 об'єднаному управлінні пенсійного фонду України у ОСОБА_1 районі Волинської області. В травні 2016 року позивачу стало відомо, що йому як народному депутату з серпня 2014 року, всупереч ст. 22 Конституції України та Закону України «Про статус народного депутата України» була занижена заробітна плата. Ця протизаконна дія негативно вплинула на перерахунок пенсії по завершенні його депутатської діяльності. З відповіді апарату Верховної Ради №15/13-961(131866) від 30 травня 2016 року дізнався, що з 15 квітня 2016 року і до цього часу заробітна плата народного депутата члена комітету становить 17425,00 грн. на місяць.

22 червня 2016 року він звернувся до ОСОБА_1 об'єднаного управлінні пенсійного фонду України у ОСОБА_1 районі Волинської області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до вимог п. 12 ст. 20 Закону України «Про статус народного депутата України».

Листом відповідача від 24.06.2016 року №5/Д-01 ОСОБА_2 у задоволенні заяви відмовлено у зв'язку з відсутністю правових підстав для проведення такого перерахунку.

Дії відповідача щодо відмови у здійснення перерахунку і виплати йому пенсії позивач просить визнати протиправними і зобов'язати Шацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити йому перерахунок і виплату пенсії у розмірі 80 відсотків від заробітної плати, з 15 квітня 2016 року, згідно з довідкою апарату Верховної Ради №15/13-961(131866) від 30 травня 2016 року.

Постановою Шацького районного суду Волинської області від 17 листопада 2016 року позов задоволено частково, а саме визнано протиправними дії ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови проведення перерахунку та виплати ОСОБА_2 пенсії відповідно до довідки апарату Верховної Ради України Верховної Ради №15/13-961(131866) від 30 травня 2016 року та зобов'язано Шацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії в розмірі 70 відсотків від суми заробітної плати, відповідно до довідки апарату Верховної Ради України № 9-1-12/1304 від 26.10.2016 року, починаючи з 15 квітня 2016 року без обмеження граничного розміру пенсії, у відповідності до ст. 20 п. 12 Закону України "Про статус народного депутата України". В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Апелянт додатково зазначив, що нарахування пенсії позивачу здійснювалося із сум згідно з довідкою апарату Верховної Ради України від 26.11.2014 року №9-1-12/1159, наданою самим позивачем управлінню особисто разом із заявою про призначення пенсії.

Під час звернення ОСОБА_2 до управління щодо перерахунку пенсії ним не надавалося жодних довідок для обчислення пенсії.

Довідка апарату Верховної Ради України, яку надано на вимогу суду першої інстанції в ході розгляду справи немає жодного відношення до оспорюваних позивачем дій управління, оскільки така ним не надавалася, а тому можливість перерахунку пенсії на підставі цієї довідки управлінням не розглядалася.

Частиною 12 ст. 20 Закону України «Про статус народного депутата» в редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року (чинній на час звернення позивача до управління) встановлено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій народним депутатам України визначаються Кабінетом Міністрів України.

Норма, яка б передбачала умови та порядок перерахунку призначених пенсій народним депутатам України на даний час відсутня.

Просить скасувати постанову Шацького районного суду Волинської області від 17 листопада 2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до п. 12 ст. 20 Закону України «Про статус народного депутата» з 01 грудня 2014 року було призначено пенсію по інвалідності в розмірі 70 відсотків розміру середньомісячної заробітної плати працівника, який працює на відповідній посаді. Дані про те, що позивачу пенсію призначено в розмірі саме 70 відсотків підтверджується Розпорядженням УПФ у ОСОБА_1 районі №129634 від 05.12.2014 року.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у ОСОБА_1 районі Волинської області.

22 червня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Управління Пенсійного фонду України у ОСОБА_1 районі Волинської області із заявою про проведення перерахунку пенсії, до якої додав довідку апарату Верховної Ради №15/13-961(131866) від 30 травня 2016 року (а.с. 8).

ОСОБА_1 об'єднаному управлінні пенсійного фонду України у ОСОБА_1 районі Волинської області від 24.06.2016 року №5/Д-01 позивачу було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії, у зв'язку з відсутністю правових підстав для проведення перерахунку пенсії відповідно до наданої довідки відсутні, оскільки дана довідка не відповідає вимогам Закону, а також норма, яка б передбачала умови та порядок перерахунку призначених пенсій народним депутатам України на даний час відсутня (а.с. 9-10).

Однак такі доводи відповідача не відповідають вимогам закону. Законодавством України не передбачено встановленого бланку довідки для обчислення (перерахунку) пенсії народним депутатам України. Апарат Верховної ради України на вимогу суду надав довідку для обчислення пенсії народному депутату України, в якій зазначено заробітну плату депутата ВР з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності, розмір якої становить 17425,20 грн. Дана довідка містить склад та суму заробітної плати ОСОБА_2 - народного депутата України сьомого скликання, який працював на посаді члена Комітету Верховної ради України з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності, підписана заступником керуючого справами Верховної Ради та головним бухгалтером

Задовольняючи частково позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 12 ст. 20 Закону України «Про статус народного депутата», у разі зміни розміру заробітної плати працюючим народним депутатам відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється з усієї суми місячної заробітної плати працюючого народного депутата з урахуванням всіх доплат та надбавок до посадового окладу, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючих народних депутатів з дня виникнення права на перерахунок пенсій без обмеження граничного розміру пенсії.

Розпорядженням Голови Верховної ради від 14 квітня 2016 року №201-к «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Голови Верховної Ради» підвищено заробітну плату народним депутатам України, її розмір з 15.04.2016 року становить 17425,20 грн.

Таким чином, з прийняттям даного розпорядження виникли підстави для перерахунку пенсії.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами (в тому числі і Законом України «Про статус народного депутата України»).

Доводи відповідача про те, що станом на дату звернення 22.06.2016 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у п.5 Прикінцевих положення якого зазначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону про призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії або щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів", «Про статус народного депутата України, «Про Кабінет Міністрів України, «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, суд першої інстанції вважає необгрунтованим і безпідставним, оскільки положення зазначеної правової норми поширюється виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку.

Відповідно до статей 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проаналізувавши встановлені обставини та викладені норми закону, що врегульовують спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив в проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки апарату Верховної Ради №15/13-961(131866) від 30 травня 2016 року, відповідно до ст. 20 п. 12 Закону України "Про статус народного депутата України", в редакції, яка діяла на час призначення пенсії. Тому такі дії відповідача слід визнати протиправними.

Разом з тим, вимога позивача про здійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії в розмірі 80 % від суми заробітної плати підлягає частковому задоволенню, оскільки, як встановлено з матеріалів пенсійної справи позивачу на момент звернення про призначення пенсії (01.12.2014 року) встановлено її розмір 70 % від суми заробітної плати, що відповідає п. 12 ст. 20 Закону України «Про статус народного депутата України» в редакції, яка діяла на момент подачі заяви ОСОБА_2 про призначення пенсії

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи з таких міркувань.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон №213-VII), у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Отже, на час підвищення посадових окладів народним депутатам України постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (набрала чинності з 1 грудня 2015 року) та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі пункту 12 статті 20 Закону України «Про статус народного депутата», зазначена норма втратила чинність.

Закон №76-VIIІ не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати народним депутатам України. Згідно Закону №76-VIIІ встановлено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій народним депутатам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Вирішуючи питання застосування вказаних вище норм права у часі, апеляційний суд зазначає, що правовідносини щодо перерахунку пенсій регулюються нормами права, чинними на момент виникнення права на такий перерахунок.

Враховуючи те, що на момент коли, як вважає позивач, виникло право на перерахунок пенсії, в законодавстві були відсутні норми, які б регламентували умови та порядок проведення такого перерахунку, у відповідача не було правових підстав для здійснення її перерахунку.

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються і на питання допустимості зменшення соціальних витрат, про що зазначено в рішенні цього суду від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії».

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає до скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову, що узгоджується з положеннями п.3 ст.2 КАС України.

У відповідності до ст.202 цього Кодексу підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись: ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області - задовольнити.

Постанову Шацького районного суду Волинської області від 17 листопада 2016 року у справі № 170/561/16-а за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій скасувати та прийняти нову постанову, якою у позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : Р.Б. Хобор

ОСОБА_3

Повний текст рішення виготовлено 11.04.2017 року.