Справа № 686/21715/16-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/21715/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Продан Б.Г.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

10 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: ОСОБА_2,

позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Також, не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача та позивач заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача, апеляційну скаргу позивача підтримали та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її, проти апеляційної скарги позивача заперечував.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 з 02.08.2009 року відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначено пенсію за вислугу років.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №191 від 16.04.2009 року та за виписним епікризом історії хвороби № 1281 позивач є таким, що непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

У зв'язку із положеннями ч. 3 ст. 2 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», де передбачено, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється, 27.04.2016 року позивачем підписано контракт про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України строком на шість місяців ( в особливий період).

Позивачеві стало відомо про прийняття відповідачем рішення про утримання з нього надміру виплачених сум пенсій з 15.09.2016 року №3999 в розмірі 16 543,04 грн. за період з 27.04.2016 року по 30.09.2016 року, через те, що позивач одночасно отримував пенсію та проходив військову службу за контрактом, то сума переплати підлягає поверненню.

Статтею 1 прим. Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

ОСОБА_5 України в ст. 46 зазначає, що громадяни мають право на соціальний захист... Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги... мають забезпечувати рівень життя, не нижче від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Тому саме ОСОБА_5 відповідно до Конституції України гарантує всім особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим особам право на матеріальне забезпечення шляхом надання пенсій і гарантує соціальну захищеність пенсіонерів.

Згідно ч.2 ст.22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім'ї на отримання пенсійних виплат згідно із цим Законом тощо.

Відповідно до ч. 3 ст.2 Закону, пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу під час часткової чи загальної мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту виплата пенсій на час такої служби не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу повторного прийняття їх на службу до дня демобілізації або звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде нижчим за розмір, який вони отримували до повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу у зв'язку з мобілізацією, на особливий період.

Відповідно до п.3 контракту від 27.04.2016 року контракт укладений позивачем з Міністерством оборони України терміном на шість місяців в особливий період.

Згідно з рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 13.04.2014р., уведеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014 року. №405/2014, у Донецькій та Луганській областях проводиться антитерористична операція.

Збройні Сили України приймають участь в антитерористичній операції визначеним складом сил і засобів у відповідності до норм Закону України «Про боротьбу з тероризмом».

За ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного часу в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено особливий період як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014р. №303/2014 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014р. №1126-УІІ, оголошено про проведення часткової мобілізації. Тому, саме з цього періоду часу в країні діє особливий період.

Крім цього, слід зауважити, що питання щодо наявності особливого періоду державі поза часом проведення мобілізації було предметом судового розгляду Вищим адміністративним судом України по справі №800/582/14, що відображено в постанові від 16.02.2015 р. У постанові висвітлено системний аналіз норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і вказано, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.

На підставі наведеного, з 17.03.2014 року і по теперішній час Збройні Сили України функціонують в умовах особливого періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема наявної копії контракту про проходження військової служби укладеного з ОСОБА_6 в п. 3 строк контракту визначено на шість місяців ( в особливий період).

А тому, враховуючи вищезазначене колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки позивач перебував на військовій службі з 27.04.2016 року під час особливого періоду, а тому пенсія відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" військовослужбовцям не припиняється, в результаті чого рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про утримання надміру виплачених сум пенсій від 15 вересня 2016 року №3999 являється протиправним та незаконним а тому підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про відновлення позивачу виплату пенсії суд зазначає наступне.

Як, встановлено судом апеляційної інстанції 09.09.2016 року ОСОБА_3 звернувся до головного управління ПФУ у Хмельницькій області та повідомив, що повторно уклав контракт про проходження військової служби. На підставі вказаного відповідачем призупинено пенсію позивачу з 01.10.2016 року.

Однак, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що позивачу необхідно відновити виплату пенсії саме з 01.10.2016 року, оскільки відповідно до контракту про проходження військової служби в Збройних силах України від 27.04.2016 року ОСОБА_7 проходив військову службу строком на шість місяців, тобто до 27.10.2016 року. Однак, відповідно до контракту про проходження військової служби в Збройних силах України від 27.10.2016 року ОСОБА_7 повторно заключив контракт ще на шість місяців.

А тому, враховуючи те, що позивач безперервно проходив військову службу з 27.04.2016 року, тому виплату пенсію необхідно відновити саме з 01.10.2016 року.

Щодо позивної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 200 000,00 грн. суд апеляційної інстанції зазначає слідуюче.

В силу ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Частиною 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов'язковому з'ясуванню при вирішення справ про відшкодування моральної шкоди піддягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 25.05.2001 № 5 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" вказує на те, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Пленум (пункт 9 постанови) також рекомендував судам при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди враховувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), інші обставини, як стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо.

Проаналізувавши обставини справи колегія суддів вважає, що позивачем не представлено доказів, які вказують на наявність причинного зв'язку між заподіяною їй моральною шкодою і неправомірними діями відповідача зазначених доказів також, не здобуто судом під час судового розгляду.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

З огляду на викладене, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 3 ч. 1 ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову, з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій скасувати т прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про утримання надміру виплачених сум пенсій від 15 вересня 2016 року №3999.

Зобов'язати Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відновити виплату ОСОБА_3 пенсії за вислугу років з 01 жовтня 2016 року.

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 квітня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_8 ОСОБА_9