Справа № 805/753/17-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 р. Справа №805/753/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 11 година 25 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Проніна Д.С.

представника позивача - не з'явився

представника відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Покровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, -

встановив:

26 січня 2017 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Управління «Донбасводоремонт» (далі - відповідач або КП «Компанія «Вода Донбасу») до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач або Красноармійська ОДПІ), в якому позивач просив:

- скасувати рішення Красноармійської ОДПІ про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 18 жовтня 2016 року № .

Фактичні підстави для звернення до суду позивач вбачав в наступному.

18 жовтня 2016 року Красноармійською ОДПІ прийнято рішення № , яким на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464) за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 21 листопада 2014 року до 10 жовтня 2016 року до Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» застосований штраф у розмірі 10% від суми недоїмки - 68 990,91 грн. та нарахована пеня розмірі 0,1% від суми недоїмки - 472 458,63 грн., а разом - 541 449,54 грн.

Не погодившись з цим рішенням, Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» оскаржило його в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Донецькій області та до Державної фіскальної служби України, проте подані ним скарги залишені без розгляду.

Посилаючись на абз. 1 ст. 2, ст. 11 Закону України «Про тимчасової заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (далі - Закон № 1669), п. 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464, розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р, позивач стверджував, що Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» належить до категорії платників єдиного внеску, до яких не можуть бути застосовані відповідальність, штрафні і фінансові санкції, передбачені ст.ст. 25, 26 Закону № 2464 за невиконання обов'язків платників єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, а тому просив задовольнити позов (а.с. 3-7).

Красноармійська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області (ідентифікаційний код 39882614) перейменована на Покровську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - Покровська ОДПІ), про що свідчать відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 55-57).

Відповідач - Покровська ОДПІ позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення, сутність яких полягала у наступному.

За реєстраційними даними органів доходів і зборів Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» прийнято на облік Красноармійської ОДПІ від іншої ДПІ 31 грудня 2015 року.

Станом на 01 січня 2016 року в інтегрованій картці платника - Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» обліковувалася недоїмка зі сплати єдиного внеску у сумі 10 279 582,06 грн. Відомості за 2014-2015 роки в інтегрованій картці платника відсутні.

За даними режиму «Історія недоїмок» інтегрованої картки платника встановлено, що 20 листопада 2014 року у Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» виникла недоїмка зі сплати єдиного внеску, нарахованого згідно зі звітом від 18 листопада 2014 року № , терміном сплати - 20 листопада 2014 року.

Ця недоїмка остаточно погашена 10 жовтня 2016 року.

На підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 за несвоєчасну сплату єдиного внеску до Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» застосовані штрафні санкції у розмірі 10 % своєчасно не сплачених сум, на суму недоїмки нарахована пеня з розрахунку 0,1 % суми недоплати за кожен день прострочення платежу та прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 18 жовтня 2016 року № на загальну суму 541 449,54 грн.

Відповідач стверджував, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством, а тому просив відмовити в позові (а.с. 64-67).

Про дату, час і місце судового розгляду сторони повідомлені належним чином з дотриманням вимог ст. ст. 33-36, 38 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Сторони явку своїх представників до судового засідання не забезпечили, надали заяви про розгляд справи за відсутності їх представників.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України справа розглянута за відсутності представників сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З'ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач - комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» (ідентифікаційний код 00191678) зареєстроване як юридична особа 03 вересня 2007 року про що, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис за номером 1 026990; в стані припинення не перебуває.

В структуру КП «Компанія «Вода Донбасу» входить низка відокремлених підрозділів без статусу юридичної особи, в тому числі Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» (ідентифікаційний код 35397874), утворене 04 вересня 2007 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис за номером 1 026990.

З моменту створення місцезнаходження Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» було зареєстроване за адресою: 83023, Донецька обл., м. Донецьк, пр. Павших Комунарів, буд. 114-а.

В подальшому, внаслідок проведення антитерористичної операції, місцезнаходження Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» зареєстроване за адресою: 85307, Донецька обл., м. Покровськ, вул. Захисників України, буд. 11.

Як платник єдиного внеску Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» перебуває на обліку за реєстраційним номером 05-16-03-8906.

Ці обставини встановлені на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15 червня 2016 року (а.с. 8-9), Положення № 10 про Управління «Донбасводоремонт» комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», затвердженого наказом КП «Компанія «Вода Донбасу» від 04 вересня 2007 року № 2 (а.с. 10-20), та відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 47-54).

Сертифікатом (висновком) № 1735 про настання обставин непереборної сили від 25 листопада 2014 року № 5270/05-4 Торгово-промислова палата України відповідно до п. п. 100.4 і 100.5 ст. 100 Податкового кодексу України засвідчила КП «Компанія «Вода Донбасу» настання обставин непереборної сили з 10 червня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривали та дату закінчення їх терміну було неможливо встановити (а.с. 21-22).

Сертифікатом (висновком) № 1736 про настання обставин непереборної сили від 25 листопада 2014 року № 5268/05-4 Торгово-промислова палата України відповідно до п. 5.4 Порядку застосування норм пунктів 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24 грудня 2010 року № 1044, засвідчила КП «Компанія «Вода Донбасу» настання обставин непереборної сили з 10 червня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України для продовження граничного строку подачі податкових декларацій. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривали та дату закінчення їх терміну було неможливо встановити (а.с. 23-24).

Сертифікатом (висновком) № 1194 про настання обставин непереборної сили від 29 жовтня 2014 року № 4267/05-4 Торгово-промислова палата України відповідно до п. п. 100.4 і 100.5 ст. 100 Податкового кодексу України засвідчила Управлінню «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» обставин непереборної сили з 10 червня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривали та дату закінчення їх терміну було неможливо встановити (а.с. 25-26).

05 лютого 2016 року Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» звернулося до Красноармійської ОДПІ з заявою від 01 лютого 2016 року № 58, поданою відповідно до п. 9-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464 (а.с. 27-28).

За результатами розгляду цієї заяви листом від 11 лютого 2016 року № 2547/10/05-16-13-02-13-2 Красноармійська ОДПІ повідомила Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» про те, що з 01 січня 2016 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, яким виключено пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону № 1669 щодо звільнення платників єдиного внеску від виконання своїх обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

На цих підставах Красноармійська ОДПІ стверджувала, що норма пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону № 1669 діяла з 15 жовтня 2014 року по 31 грудня 2015 року (а.с. 29).

Як страхувальник Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» засобами електронної пошти надає Звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове держане соціальне страхування.

Так, 18 листопада 2014 року позивачем поданий Звіт за жовтень 2014 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягала сплаті, становила 763 563,33 грн. (а.с. 91-95).

18 жовтня 2016 року заступником начальника Красноармійської ОДПІ Поливяною І.М. на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Цим рішенням за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21 листопада 2014 року до 10 жовтня 2016 року застосовані штрафні санкції у розмірі 10% від суми недоїмки (за період до 01 січня 2015 року) - 68 990,91 грн. та нарахована пеня у розмірі 0,1% від суми недоїмки - 472 458,63 грн., а разом - 541 449,54 грн., які мали бути сплачені протягом десяти робочих днів з дня отримання рішення (а.с. 30, 68).

Як свідчить розрахунок штрафної санкції та пені до рішення від 18 жовтня 2016 року № та відомості інтегрованої картки платника єдиного внеску, на підставі Звіту за жовтень 2014 року (від 18 листопада 2014 року № ) Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» самостійно визначило суму зобов'язання зі сплати єдиного внеску за жовтень 2014 року у сумі 763 563,33 грн. з терміном сплати 20 листопада 2014 року.

Ця заборгованість остаточно погашена платником єдиного внеску 10 жовтня 2016 року (а.с. 69, 71-77).

Рішення Красноармійської ОДПІ від 18 жовтня 2016 року № надіслане Управлінню «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» 20 жовтня 2016 року і вручене адресату 25 жовтня 2016 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 70).

Не погодившись з цим рішенням, Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» оскаржило його в адміністративному порядку.

23 листопада 2016 року заступником начальника Головного управління ДФС у Донецькій області Погосян М.Л. прийнято рішення № 6715/10/05-99-10-01-12-1 про залишення без розгляду скарги Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» (вхідний № 5736/10 від 04 листопада 2016 року) (а.с. 31-33).

26 грудня 2016 року головою Державної фіскальної служби України Насіровим Р.М. прийнято рішення № 27997/6/99-99-11-02-02-25 про залишення без розгляду скарги Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» (вхідний № 29527/6 від 12 грудня 2016 року) (а.с. 34-35).

Докази, які б спростовували наведені вище обставини, суду не надані.

Надані позивачем звіти за листопад 2014 року - жовтень 2016 року (а.с. 96-202) суд не бере до розгляду на підставі ч. 1 ст. 70 КАС України як такі, що не стосуються предмету доказування.

З приводу дотримання позивачем строку для звернення до суду із вказаним позовом суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 99 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» скористалося досудовим порядком оскарження, передбаченим ч. 4 ст. 25 Закону № 2464.

Рішенням ДФС України від 26 грудня 2016 року скарга залишена без розгляду.

Правова норма, що міститься у ч. 4 ст. 99 КАС України, пов'язує початок перебігу строку звернення до суду з днем, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги (незалежно від того чи розглянув суб'єкт владних повноважень таку скаргу по суті, чи прийняв рішення про залишення її без розгляду).

Із вказаним позовом КП «Компанія «Вода Донбасу» звернулося до суду 20 січня 2017 року, про що свідчать штампи підприємства поштового зв'язку на описі вкладення до цінного листа та на конверті, в якому здійснено поштове відправлення (а.с. 38-39), тобто в межах строку, встановленого ч. 4 ст. 99 КАС України.

Вирішуючи справу по суті, до спірних правовідносин суд застосовує наведені нижче правові норми.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства, крім іншого, є захист прав, свобод та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, що передбачено ч. 3 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Закон № 2464 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав наступне.

П. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, що визначено п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464.

Ч. 1 ст. 2 Закону № 2464 встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами: законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов'язковості сплати; законодавчого визначення розміру єдиного внеску; прозорості та публічності діяльності органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків, що визначено ч. 1 ст. 3 Закону № 2464.

Платники єдиного внеску визначені ст. 4 Закону № 2464.

Так, відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 крім іншого платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону № 2464 платники єдиного внеску, зазначені в пункті 1 частини першої цієї статті, є страхувальниками для платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 2, 3, 6-14 частини першої цієї статті.

Права та обов'язки платників єдиного внеску визначені ст. 6 Закону № 2464.

Відповідно до п.п. 4-5 ч. 1 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску має право оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб; захищати свої права та законні інтереси, а також права та інтереси застрахованих осіб, на користь яких він сплачує єдиний внесок, у тому числі в суді.

П.п. 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Ст. 25 Закону № 2464 регламентовані заходи впливу та стягнення за порушення вимог цього Закону.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 25 Закону № 2464 рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно з ч. 10 ст. 25 Закону № 2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум (в редакції від 01 січня 2015 року - у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум).

Ч. 14 ст. 25 Закону № 2464 передбачено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Аналіз наведених вище положень Закону № 2464 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, зумовлює висновок, що за загальним правилом платники єдиного внеску, в тому числі юридичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Невиконання цього обов'язку має наслідком застосування до платника єдиного внеску штрафу у розмірі 10 відсотків своєчасно несплачених сум, а починаючи з 01 січня 2015 року - у розмірі 20 відсотків, а також нарахування пені з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, про що посадовою особою органу доходів і зборів приймається відповідне рішення.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнятий Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669).

Закон № 1669 визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Ст. 1 Закону № 1669 визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Ч. ч. 1-3 ст. 11 Закону № 1669 передбачають, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

На підставі пп. «б» пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону № 1669 внесені зміни до Закону № 2464, а саме розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнений пунктом 9-3 такого змісту:

«9-3. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Суд відзначає, що пп. 8 п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» від 12 серпня 2014 року № 1636-VII (далі - Закон № 1636) внесені зміни до Закону № 2464, а саме розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 доповнено пунктом 9-3.

Внаслідок цього зміни до Закону № 2464, внесені на підставі пп. «б» пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону № 1669, включені до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 як пункт 9-4.

Аналіз абз. 1 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 зумовлює висновок, що правові норми, закріплені у цьому пункті, поширюються на платників єдиного внеску, визначених ст. 4 Закону № 2464, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону № 1669, де проводилася антитерористична операція.

Абз. 1 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 передбачає звільнення таких платників єдиного внеску від виконання своїх обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою звільнення платників єдиного внеску, згаданих у абз. 1 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, є заява, подана ними до органу доходів і зборів, про що свідчить абз. 2 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464.

Крім того, в силу положень абз. 3 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 до платників єдиного внеску, зазначених у абз. 1 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, не застосовується відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом № 2464 за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

При цьому, на відміну від звільнення від виконання обов'язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, незастосування до платників єдиного внеску, зазначених в абз. 1 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, відповідальності, штрафних та фінансових санкцій за невиконання обов'язків платника єдиного внеску законодавець не обумовлював додатковими умовами, зокрема необхідністю подання відповідної заяви чи отриманням сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України.

На виконання абз. 3 п. 5 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 п. 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком.

Міста Донецьк та Красноармійськ включені до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (пп. 1 п. 1 та пп. 18 п. 1 відповідно).

Предметом спору у справі є рішення Красноармійської ОДПІ від 18 жовтня 2016 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Цим рішенням за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21 листопада 2014 року до 10 жовтня 2016 року до Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» застосовані штрафні санкції у розмірі 10% від суми недоїмки (за період до 01 січня 2015 року) - 68 990,91 грн. та нарахована пеня у розмірі 0,1% від суми недоїмки - 472 458,63 грн., а разом - 541 449,54 грн.

Підставою для застосування штрафних санкцій та нарахування пені слугував факт несвоєчасної сплати Управлінням «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» єдиного внеску за жовтень 2014 року.

В цей період місцезнаходження Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» було зареєстровано у м. Донецьку, в подальшому переміщено до м. Красноармійськ (нині м. Покровськ).

Як платник єдиного внеску Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» перебувало на обліку в Державній податковій інспекції в Калінінському районі м. Донецька, а згодом у Красноармійській ОДПІ.

Отже, в силу положень абз. 3 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 з 14 квітня 2014 року відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом № 2464 за невиконання обов'язків платника єдиного внеску, до Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» не застосовуються.

Як наслідок, спірне рішення Красноармійської ОДПІ від 18 жовтня 2016 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску підлягає скасуванню як протиправне, а позовні вимоги - задоволенню.

Щодо можливості застосування до спірних правовідносин п. 28 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII (далі - Закон № 911) суд зазначає наступне.

На підставі п. 28 розділу І Закону № 911 виключений підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Закон № 911 набрав чинності з 01 січня 2016 року, що передбачено п. 1 розділу ІІ цього Закону.

Суд відзначає, що пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону № 1669 є «технічною» нормою, якою вносяться зміни до Закону № 2464 шляхом доповнення розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 пунктом 9-3.

З набранням чинності Законом № 1669 норма пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону № 1669 виконала свою функцію - внесення змін до Закону № 2464, а п. 9-3 (п. 9-4) став складовою Закону № 2464.

Виключення пунктом 28 розділу І Закону № 911 підпункту 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669 не має наслідком автоматичне виключення пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 чи втрату ним чинності.

Такий висновок суду узгоджується з п. 4 «Правил оформлення проектів законів та основних вимог законодавчої техніки» (Методичні рекомендації Апарату Верховної Ради України, видання четверте, виправлене і доповнене, 2014 рік), відповідно до якого зміни вносяться до оригінального закону, а не до закону про внесення змін до цього закону чи про визнання закону таким, що втратив чинність.

Як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час судового розгляду норма пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 є чинною.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

В п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно правових актів зазначено, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на викладене до спірних правовідносин суд не застосовує п. 28 розділу І Закону № 911.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303А, п. 29, від 09 грудня 1994 року; рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року; рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року; рішення у справі «Серявіна та інші проти України», № 4909/04, п. 58, від 10 лютого 2010 року; рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, п. 25, від 18 липня 2006 року; рішення у справі «Петриченко проти України», № 2586/07, п. 13, від 12 липня 2016 року; рішення у справі «Богатова проти України», № 5231/04, від 07 жовтня 2010 року).

На виконання вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, судом надана оцінка основним доводам та запереченням сторін. Решта доводів та заперечень висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд входить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем, на користь якого ухвалено судове рішення, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 8 121,74 грн., про що свідчить платіжне доручення від 14 лютого 2017 року № 9718 (а.с. 44).

Таким чином, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 121,74 грн. підлягають присудженню на користь КП «Компанія «Вода Донбасу» за рахунок бюджетних асигнувань Покровської ОДПІ.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 2-15, 17-20, 23, 26, 69-72, 94, 98, 159-163, 167, 185-186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

1. Адміністративний позов Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Покровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені - задовольнити повністю.

2. Скасувати рішення Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 18 жовтня 2016 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

3. Стягнути з Покровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (ідентифікаційний код 39882614, місцезнаходження: 85300, Донецька обл., м. Покровськ, вул. Європейська, буд. 1) на користь комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (ідентифікаційний код: 00191678, місцезнаходження: 87547, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Карла Лібкнехта, буд. 177а) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 8 121 (вісім тисяч сто двадцять одна) гривня 74 копійки.

4. Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частина проголошені у судовому засіданні.

5. Повний текст постанови виготовлений 18 квітня 2017 року.

6. Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

7. Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кравченко Т.О.