Справа № 816/2133/16
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2017-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/2133/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шевченко О.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів - Курила В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання вимог, рішення неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

18 листопада 2016 року позивач фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - відповідач, ДПІ у м. Полтаві), просить:

- визнати протиправними та нечинними вимогу від 05.07.2016 № Ф - 484, вимогу від 07.10.2016 № Ф - 484-17, лист ГУ ДФС у Полтавській області "Про розгляд скарги" від 06.09.2016 № 910/с/16-31-13-03-27 ;

- встановити сальдо (переплату/заборгованість) між ФОП ОСОБА_1 та ДПІ м. Полтаві зі сплати єдиного соціального внеску станом на 31.10.2016.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на безпідставність донарахування контролюючим органом суми грошових зобов'язань за оскаржуваними вимогами, оскільки ним своєчасно та в повному обсязі сплачувалися усі належні суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Однак кошти були використані відповідачем не за призначенням, а тому податкові вимоги та лист про результати розгляду скарги податкового органу вважає незаконними.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на правомірність оскаржуваних рішень.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2464-VI, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є:

- фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців);

- фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

Підпунктом 1 частини другої статті 6 вищевказаного Закону встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно частини шостої статті 25 Закону №2464-VI за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Тобто, погашення заборгованості здійснюється в порядку календарної черговості її виникнення незалежно від того, яка саме заборгованість - недоїмка, штрафи чи пеня виникла раніше.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа - підприємець 15.05.2012, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців № 2 030272 (т. 1 а.с. 28).

Як платник єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 був зареєстрований 15.05.2012 в Управлінні Пенсійного фонду України Октябрського району м. Полтави за реєстраційним номером 162825348 із категорією страхувальника " 213" - фізичні особи -підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування - єдиний податок, у тому числі ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору.

Починаючи з 01.10.2013 адміністрування єдиного внеску здійснюється органами Міндоходів (нині - ДФС), наразі позивач перебуває на обліку в ДПІ у м. Полтаві як платник єдиного внеску.

Відповідно до інформації АІС "Податковий блок" у ФОП ОСОБА_1 по єдиному внеску обліковується дві інтегровані картки:

- по коду платежу 7101000 - єдиний внесок нарахований роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно - правового характер, допомоги по тимчасовій непрацездатності;

- по коду платежу 71040000 - єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування.

Надаючи оцінку податковим вимогам від 05.07.2016 № Ф - 484, від 07.10.2016 № Ф - 484-17 судом встановлено такі обставини.

Позивач в судовому засіданні вказував, що не розуміє яким чином за ним виникла заборгованість з єдиного внеску, оскільки вважає, що станом на 31.10.2016 має переплату в розмірі 1 993,83 грн, а тому не погоджується з оскаржуваними вимогами.

З 01.10.2013 позивача з Управління Пенсійного фонду України Октябрського району м. Полтави переведено на облік до ДПІ у м. Полтаві.

Згідно сальдо на початок 2013 року за позивачем рахувалася заборгованість з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування для фізичних осіб - підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування, код платежу 71040000 в розмірі 1 596,19 грн.

В письмових поясненнях та в судовому засіданні позивач пояснював, що вказану суму від сплатив, що не заперечується представником відповідача та підтверджується витягом з інтегрованої картки платника єдиного внеску, суму 1 596,19 грн зараховано 06.12.2013 (т. 2 а.с. 4).

Судом з'ясовано, що 10.02.2014 в інтегровану картку платника єдиного внеску по коду платежу 71040000 відповідачем було включено самостійно нараховану платником єдиного внеску суму в 4 800,76 грн за 2013 рік (т.2 а.с. 5).

17.06.2014 ФОП ОСОБА_3 частково оплачено єдиний внесок платежами в 3 622,97 грн та 926,78 грн, що в загальній сумі становить 4 549,75 грн.

Згідно пояснень представника відповідача, сума в 4 800,76 грн була виключена з інтегрованої картки платника єдиного внеску з метою уникнути задвоєння, що в картці відображено 23.06.2016 у вигляді "-4 800,76 грн". У зв'язку з виключенням вказаної суми в інтегрованій картці відобразилася переплата в розмірі 4 549,75 грн (т. 2 а.с. 5).

Як з'ясовано, за рахунок даної переплати відбувалося погашення заборгованості ФОП ОСОБА_1 по штрафним санкціям та пені, нарахованим за порушення терміні сплати єдиного внеску, відповідно до чинного законодавства в порядку черговості на підставі рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску від 28.07.2014 № на загальну суму 1 701,60 грн, з яких 614,60 грн - штрафна санкція. 1087,00 грн - пеня - за період з 22.02.2013 по 17.06.2014; від 06.10.2014 № 5700/02-11-550 на загальну суму 383,90 грн, з яких 110,00 - штрафна санкція, 273,90 грн - пеня; за період з 21.01.2013 по 27.09.2013; від 11.07.2015 № на загальну суму 756,48 грн, з яких 675,33 грн - штрафна санкція, 81,15 грн - пеня за період з 10.02.2015 по 11.06.2015.

На запит ДПІ у м. Полтаві про надання відомостей щодо сум нарахованого та сплаченого єдиного внеску за період з 01.01.2011 по 30.09.2013 по платнику єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 Полтавським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області надано листа від 10.08.2016 № 10167/10-15 (т. 2 а.с. 17) згідно якого за 2011 рік за позивачем рахується заборгованість в розмірі 653,06 грн, за 2012 рік - 2 696,19 грн, за 2013 рік - 0,00 грн. Враховуючи оплату в 2013 році в 1 100,00 грн борг станом на 30.09.2013 становив 2 249,25 грн.

Після уточнення даних, Полтавським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області до ДПІ у м. Полтаві направлено листа від 29.08.2016 № 11291/10-14 (т. 2 а.с. 18), згідно якого борг за 2012 рік становить 1 596,19 грн (2 696,19 грн - 1 100,00 грн), за 2013 рік - 0,00 грн. Згідно пояснень представника відповідача, сума єдиного внеску за за 2011 рік в 653,06 грн була помилково нарахована, оскільки позивач перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України з травня 2012 року.

Тобто, було з'ясовано, що за 2013 рік позивачу не було здійснено нарахування єдиного внеску, у зв'язку з чим 01.08.2014 контролюючим органом збільшено недоїмку за минулий період - І-ІІ квартал 2013 року в розмірі 2 388,06 грн (т. 2 а.с. 5).

Далі, з витягу інтегрованої картки платника єдиного внеску встановлено, що суму в 2 388,06 грн 01.03.2015 контролюючим органом виключено з інтегрованої картки "-2388,06 грн" (т.2 а.с. 7). При цьому, обґрунтованих пояснень причин виключення цієї суми з картки представником відповідача не надано.

У зв'язку з цим суд погоджується, що виходячи з інтегрованої картки платника єдиного внеску сплата самостійно нарахованого єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 за 2013 рік не відбулася.

Згідно інтегрованої картки, 24.06.2016 відповідачем знову було збільшено недоїмку милутих періодів за І-ІІ квартал 2013 року в сумі 2 388,06 грн.

Як пояснив представник відповідача, згідно чинного законодавства строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та пені не застосовується, оскільки контролюючим органом не враховано суму єдиного внеску за 2013 рік, а тому позивачу суму в 2 388,06 грн було донараховано, яка дорівнювала сумі єдиного внеску за І-ІІ квартал 2013 року.

На момент збільшення недоїмки в 2 388,06 грн за позивачем рахувалася заборгованість в розмірі 127,34 грн, що в загальній сумі склала 2 515,40 грн та була включена до податкової вимоги від 05.07.2016 № Ф - 484 (т. 1 а.с. 117).

Представник відповідача в судовому засіданні пояснював, що податкова вимога від 05.07.2016 № Ф-484 на суму 2 515,40 грн була погашена контролюючим органом за рахунок поточних платежів позивача, а саме згідно квитанції від 27.07.2016 на суму 2600,00 грн, а тому вважається відкликаною у день погашення боргу, тобто 27.07.2016, як видно з інтегрованої картки платника єдиного внеску (т. 2 а.с. 14).

В судовому засіданні позивач вказував, що не оплачував податкову вимогу від 05.07.2016 № Ф - 484 на суму 2 515,40 грн та не погоджується з визначеною у ній сумою, а тому наполягав на її скасуванні.

Згідно витягу з інтегрованої картки платника єдиного внеску за платежем 71040000 кошти були зараховані в рахунок оплати податкової вимог від 05.07.2016 № Ф-484, а тому вказана вимога вважається погашеною.

Далі, контролюючим органом було донараховано суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за ІІІ-IV квартал 2013 року в розмірі 2 412,70 грн, що підтверджується з картки платника єдиного внеску (т.2 а.с. 14).

На момент збільшення недоїмки за ІІІ-IV квартал 2013 рокув розмірі 2 412,70 грн за ФОП ОСОБА_1 рахувалася заборгованість в розмірі 218,56 грн, що в підсумку 2 631,26 грн була включена до податкової вимоги від 07.10.2016 № Ф-484-17 (т. 1 а.с. 117).

Крім того, до даної вимоги було включено суму по єдиного внеску, нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно - правового характер, допомоги по тимчасовій непрацездатності, код платежу 71010000 в загальному розмірі 4 544,06 грн, з якою позивач погодився та вказав, що дану суму планує сплатити згодом.

Позивач в судовому засіданні наполягав, що він сплатив борг по єдиному внеску на загальнообов'якове державне соціальне страхування по платежу 71040000 за 2013 рік в сумі 4 549,75 грн, а тому вважає цю суму подвійно нарахованою.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з того, що сума в розмірі 4 549,75 грн була внесена позивачем в рахунок оплати єдиного внеску за 2013 рік, що підтверджується відомостями інтегрованої картки платника єдиного внеску (т. 2 а.с. 5). Однак згідно інформації з цієї ж інтегрованої картки сума самостійно обрахованого внеску за вказаний період у розмірі 4 800,76 грн була вилучена з картки, у зв'язку з чим утворилася переплата в розмірі 4 549,75 грн.

Згідно листа ГУ ДФС у Полтавській області від 06.09.2016 №910/С/16-31-13-03-27, що надійшов на розгляд скарги ФОП ОСОБА_1 від 08.08.2016 б/н щодо незгоди із наявністю заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування контроюючим органом пояснено, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску від 28.07.2014 № на загальну суму 1 701,60 грн, з яких 614,60 грн - штрафна санкція, 1087,00 грн - пеня; від 06.10.2014 № 5700/02-11-550 на загальну суму 383,90 грн, з яких 110,00 - штрафна санкція, 273,90 грн - пеня; від 11.07.2015 № на загальну суму 756,48 грн, з яких 675,33 грн - штрафна санкція, 81,15 грн - пеня.

Вищевказані рішення не були оскаржені позивачем, а зазначені суми були включені до інтегрованої картки платника єдиного внеску як узгоджені і відповідно погашалися за рахунок переплати в розмірі 4 549,75 грн.

Суд погоджується з доводами представника відповідача, що строк давності за донарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та пені по єдиного внеску на загальноообов'язкове державне соціальне страхування не застосовується відповідно до норми частини шістнадцятої статті 25 Закону №2464-VI.

Наявним в матеріалах справи витягом з інтегрованої картки платника єдиного внеску підтверджено, що за 2013 рік позивачу насправді не було проведено нарахування по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 4 800,76 грн. Тому відповідачем ці суми були правомірно донараховані за І-ІІ квартал 2013 року в розмірі 2 388,06 грн та за ІІІ-IV квартал 2013 року в розмірі 2 412,70 грн.

Отже, переплата позивача в розмірі 4 549,75 грн зараховувалася в порядку черговості її виникнення в рахунок погашення заборгованості за рішеннями про застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, оскільки строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення недоїмки, штрафних санкцій та пені з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не застосовується, контролюючим органом правомірно винесено податкові вимоги від 05.07.2016 № Ф - 484, від 07.10.2016 № Ф - 484-17 по рахунку 71040000 (єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування).

До податкової вимоги від 07.10.2016 № Ф - 484-17 було включено також пеню зі сплати єдиного внеску пор рахунку 71010000 (єдиний внесок нарахований роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно - правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності) в розмірі 4 055,11 грн та штрафні санкції в розмірі 488,32 грн (т. 1 а.с. 117).

З даними сумами ФОП ОСОБА_1 погоджувався та вказував, що планує їх сплатити.

Вирішуючи позовну вимогу про визнання протиправним листа ГУ ДФС у Полтавській області "Про розгляд скарги" від 06.09.2016 № 910/с/16-31-13-03-27, суд виходить з такого.

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_4 звертався до ГУ ДФС у Полтавській області зі скаргою від 08.08.2016 б/н (вх. № С/162/ФОП від 0.08.2016) щодо незгоди із наявністю заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за результатами розгляду якої підтверджено наявність станом на 31.08.2016 недоїмки зі сплати єдиного внеску по платежу 71040000 в сумі 2 631,26 грн.

Позивач, вважає, що рішення ГУ ДФС України є неправомірним та порушує його права, у зв'язку з чим звернувся до суду з вимогою про визнання його протиправним та скасування.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданнями адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-владних повноважень, порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних суді поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку, а обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії є створення юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Рішення контролюючих органів за результатами розгляду скарг платників податків не створює жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав платника податків, а тому не є актом індивідуальної дії у розумінні ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору.

З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання вимог, рішення неправомірними відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2017 року.

Суддя Л.О. Єресько