Справа № 454/2238/16-а
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року №876/1307/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання Андрушківа І.Я.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Сокальського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 18 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 Нафана (ОСОБА_2 Нафана Кириловича) до Сокальського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

В C Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 (ОСОБА_2К.) звернувся до суду із позовом до Сокальського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області (далі ОУПФ, ПФУ відповідно) у якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови поновити виплату раніше призначеної йому пенсії та зобовязати ОУПФ поновити виплату пенсії позивачу починаючи з 07.10.2009, з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії, відповідно до ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проживав в Україні та отримував пенсію за віком до 31.01.1991, а після виїзду на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки (США) виплату пенсії йому було припинено. 27.06.2016 через свого представника ОСОБА_3 позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії (далі Заява) у звязку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 (далі Рішення №25-рп/2009), яким було визнано неконституційними положення п.2 ч.1 ст.49 та другого речення ст.51 Закону №1058-IV на підставі яких йому було припинено виплату пенсії. Проте відповідачем було відмовлено у поновленні виплати пенсії.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 18 листопада 2016 року у справі №454/2238/16-а позов задоволено.

Постанову оскаржив відповідач, який в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі ОУПФ покликається на те, що Заява не відповідала вимогам встановленого зразка передбаченого «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління ПФУ від 07.07.2014 №13-1) (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846; далі - Порялок). Крім того, апелянт зазначає, що відповідь на вказану Заяву не можна розглядати як рішення про відмову у поновленні виплати пенсії, оскільки така мала лише інформаційний характер, а тому не може виступати предметом оскарження по цій справі, оскільки не є рішенням субєкта владних повноважень.

Представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності та за відсутності його довірителя.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити частково з наступних підстав.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки Рішенням №25-рп/2009 визнано неконституційними норми права, на підставі яких було припинено виплату пенсії позивачу, то виплата пенсії підлягає поновленню з часу ухвалення цього Рішення, тобто з 07.10.2009.

Проте такі висновки суду першої інстанції є помилковими з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності (а.с.11) 27.06.2016 подав Заяву до ОУПФ з проханням поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком його довірителю (а.с.5-6).

18.07.2016 відповідач відмовив у поновленні виплати пенсії ОСОБА_2 (ОСОБА_2К.), з посиланням на те, що Заява подана не особисто, а представником; під час перебування пенсіонера за кордоном, пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародними договорами. Рішення №25-рп/2009, яким визнані такими, що не відповідають Конституції України, є неконституційними, положення п.2 ч.1 ст.49, ст.51 Закону №1058-IV, на думку ОУПФ, розповсюджуються на осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон після 07.10.2009 (а.с.14-15).

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону №1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст.51 цього Закону №1058-ІV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед відїздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням №25-рп/2009 зазначені вище положення Закону №1058-ІV визнанні такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може повязуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобовязана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Тому підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону №1058-ІV виникли з дня набрання чинності Рішенням №25-рп/2009. З цього часу орган ПФУ має відновити виплату.

Потрібно зазначити, що спори повязані з поновленням виплати раніше призначеної пенсії мають вирішуватися з урахуванням норм процесуального права, статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС).

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного ОСОБА_1 України викладеною у постанові від 11 жовтня 2016 року №21-1447а16.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно з ч.2 ст.99 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи видно, що позивач просив суд зобовязати відповідача відновити виплату пенсії з 07.10.2009 з дня набрання чинності Рішенням №25-рп/2009, але із Заявою до ОУПФ звернувся 27.06.2016, тобто після спливу 5 років з часу прийняття вказаного рішення.

Відтак, виплата раніше призначеної пенсії має бути поновлена з дня звернення заявника до ОУПФ з відповідною Заявою (27.06.2016).

Порядок регулює питання подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-ІV.

Відповідно до абзацу першого п.1.5 Порядку заява про поновлення виплати пенсії, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

Абзацом 5 п.7-1 Порядку передбачено, що днем звернення за поновленням виплати пенсії, вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії (п.2.8. Порядку).

При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати:

1) документи про страховий стаж за період роботи до 01.01.2004, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За період роботи, починаючи з 01.01.2004, відділ персоніфікованого обліку подає довідку із бази даних реєстру застрахованих осіб; 2) довідку про заробітну плату;

3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сімї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сімї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника інвалідом або учасником війни тощо).

За змістом п.4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви осіб про поновлення виплати пенсії реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Посилання апелянта на те, що заява про поновлення виплати пенсії має бути подана позивачем особисто не може братися апеляційним судом до уваги, оскільки ч.1 ст.44 Закону №1058-ІV закріплено право пенсіонерів звертатись до органів пенсійного фонду з відповідними заявами, як особисто, так через своїх представників, які діють в їхніх інтересах на підставі виданої довіреності, посвідченої нотаріально.

Як уже було встановлено представник позивача діючи на підставі належним чином посвідченої довіреності звернувся до ОУПФ із Заявою. До Заяви було долучено копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон, копію картки платника податків, копію довіреності та копію постанови Верховного ОСОБА_1 України від 12.05.2015 №21-180а15.

Представник ж відповідач, як в апеляційній скарзі так і в судовому засіданні зазначає, що відповідна Заява не відповідає вимогам Порядку, а також до неї не долучено всіх необхідних документів на підставі яких ОУПФ може поновити виплату припиненої пенсії.

Проте на думку апеляційного суду, подана Заява відповідає зразку, який передбачений Порядком у додатку №2. Щодо документів на підставі яких позивачу була призначена пенсія, то це підтвердила і сам представник відповідача ОУПФ з архіву була витребувана пенсійна справа ОСОБА_2 (ОСОБА_2К.), якою підтверджується те, що йому була призначена пенсія за віком на пільгових умовах за списком №1. Виплата такої пенсії була припинена 31.01.1991.

Відтак, посилання відповідача на те, що позивач мав би ще подати документи, які підтверджують його право на пенсію є необгрунтованими, адже матеріалів пенсійної справи достатньо для того, щоб переконатися в тому, що у особи у певний період часу виникло право на пенсію, виплата якої чинним на той час законодавством була припинена. Будь-яких інших нових документів позивач і не надав би, оскільки усі вони знаходяться у пенсійній справі.

Доводи ж відповідача, що ОУПФ не приймало рішення про відмову у поновленні виплати раніше призначеної пенсії, а лише надало відповідь, що носила інформаційний характер та не може розглядатися як рішення субєкта владних повноважень є безпідставним, оскільки ОУПФ спираючись на відповідні норми Закону у кінцевому висновку вказало, що підстав для поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_2 (ОСОБА_2К) немає, тобто фактично відмовило у задоволенні Заяви поданої представником позивача.

Підсумовуючи апеляційний суд приходить до висновку про підставність часткового задоволення вимог позивача щодо поновлення виплати призначеної йому пенсії з 27.06.2016.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а оскаржувану постанову слід скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову у визначений законом спосіб.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Сокальського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської областізадовольнити частково.

Постанову Сокальського районного суду Львівської області від 18 листопада 2016 рокускасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково. Визнати протиправними дії Сокальського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо відмови ОСОБА_2 Нафану (ОСОБА_2 Нафану Кириловичу) у поновленні виплати раніше призначеної пенсії з 27 червня 2016 року.

Зобов'язати Сокальське обєднане управління Пенсійного фонду України Львівської області поновити виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_2 Нафану (ОСОБА_2 Нафану Кириловичу) відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 27 червня 2016 року. В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту їїпроголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 10 квітня 2017 року.