Справа № 808/3520/16
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2017 року Справа № 808/3520/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Нестеренко Л.О., при секретарі судового засідання Фесик А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС
до Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації

до Управління праці та соціального захисту населення по Дніпровському району Запорізької міської ради

третя особа : Міністерство соціальної політики України

про визнання протиправною бездіяльність та стягнення компенсації, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС (далі позивач або ТОВ "ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС") звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації (відповідач 1, Департамент), Управління праці та соціального захисту населення по Дніпровському району Запорізької міської ради (відповідач 2, Управління), третя особа Міністерство соціальної політики України (третя особа, Міністерство), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача 1,2 щодо невиплати позивачу компенсації у розмірі 1638863,55 грн. нарахованого та виплаченого середнього заробітку працівникам, призваним на строкову військову службу, військову службу за контрактом, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятим на військову службу з контрактом за період з 01.03.2014 по 31.12.2015;

- стягнути з відповідача 1,2 на користь позивача компенсацію середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятим на військову службу за контрактом у загальному розмірі 1638863,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період з березня 2014 року по грудень 2015 року з ТОВ "ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС" було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації 64 працівника. Позивачем були виплачені вказаним особам суми середнього заробітку за період з 01.03.2014 по 31.12.2015. Однак відповідачі, всупереч вимогам Порядку виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 105, у зазначений період не виплатили позивачу компенсацію середнього заробітку.

Представник позивача через канцелярію суду надала клопотання про розгляд справи без її участі в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача 1 через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Проти позову заперечує в повному обсязі. Згідно письмових заперечень (вх. № 35271 від 12.12.2016) зазначає, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не передбачено видатків на виплату компенсацій середнього заробітку за 2014-2015 роки. Крім того, зазначає, що відповідачами як розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня виконано норми Порядку № 105, звіти від ТОВ "ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС" для виплати компенсації підприємствам у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період прийняті, дані про нараховані виплати включені до зведеного звіту, який переданий до Мінсоцполітики для спрямування бюджетних коштів. Тому відповідачі вчинили усі залежні від них дії щодо відшкодування компенсації позивачу.

Представник відповідача 2 через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Проти позову заперечує в повному обсязі.

Представник третьої особи до судового засідання не з`явився. Був повідомлений судом належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Будь-яких пояснень чи клопотань до суду не надав.

Відповідно до ст.41 КАС України, у зв`язку із неявкою у судове засідання сторін фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Оскільки, відповідно до ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, та суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 119 Кодексу законів про працю України (далі- КЗпП України) встановлено гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків.

За приписами ч. 3,4 ст. 119 КЗпП (в редакції, яка діяла до 01.01.2016), за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, але не більше ніж на строк укладеного контракту, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 04.03.2015 року №105 (далі Порядок № 105).

Так, відповідно до п. 2 Порядку №105 головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики.

Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є: Міністерство соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - структурні підрозділи соціального захисту населення); структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім мм. Києва та Севастополя) рад (далі - органи соціального захисту населення).

Згідно із п. 4 Порядку №105 для отримання компенсації з бюджету середнього заробітку підприємства, установи та організації подають щомісяця до 15 числа органові соціального захисту населення звіти про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за формою згідно з додатком 1, погоджені районним (міським) військовим комісаріатом або військовою частиною, що здійснювали призов працівників на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби, для подання до 19 числа структурному підрозділу соціального захисту населення копій зазначених звітів, а також зведеного звіту про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за формою згідно з додатком 2.

Структурні підрозділи соціального захисту населення щомісяця до 23 числа подають відомості про загальний обсяг фактичних витрат на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам згідно з додатком 3 Мінсоцполітики для спрямування їм бюджетних коштів, що спрямовуються органам соціального захисту населення для перерахування підприємствам, установам, організаціям.

Пунктом 6 Порядку №105 визначено, що виплата компенсації проводиться підприємствами, установами, організаціями у строки, визначені статтею 115 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Аналіз наведених правових норм показав, що виплати працівникам, призваними на військову службу під час мобілізації, у 2014-2015 роках мали компенсаторний характер та повинні були бути відшкодовані відповідному підприємству, установі чи організації на підставі відповідних звітів органом соціального захисту населення.

З матеріалів справи вбачається, що працівники позивача були призвані на військову службу під час мобілізації та прийняті на військову службу за контрактом, при цьому позивач з березня 2014 по грудень 2015 таким працівникам виплачував середній заробіток.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, листами від 11.01.2016 №№26,27,28,29,30,31,32,33,35,36,37, від 13.01.2016 №№ 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 69,70,71,72,73,74,75,76,77, від 14.01.2016 №№ 89, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99, 100, 101,102,103,104,110,11,112,113,114,115,116,117,118,119,120,121,122,123,124,125,126,127,128,129, від 15.01.2016 №№ 141, 142, 143, 144, 145, 146, 147, 148, 149, 150, 151, 152, 153, 154, 155,156,157,158,162, від 11.02.2016 №№ 371,372,373 позивач подав до відповідача 2 Звіти про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період або прийнятим на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом з березня 2014 року по грудень 2015 року на загальну суму 1638863,55 грн.

Вказані звіти відповідачем 2 прийняті без зауважень щодо виплачених сум, що підтверджується відміткою з вихідним номером цього органу на звітах та включені до зведених звітів про фактичні витрати і подані листом № 09/06/542 від 19.01.2016 та листом № 09/06/1526 від 16.02.2016 до Відповідача 1, що підтверджується листом від 25.07.2016 вих. № 09-07/6240. Відповідач 1 також підтвердив листом від 27.07.2016 вих. № 04.2-157 про отримання звітів Позивача у складі зведених звітів.

Згідно відповідей Відповідачів 1,2 встановлено, що бюджетну програму на 2016 рік на виплату компенсації підприємствам у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період не встановлено, тому заборгованість з виплати компенсації за 2014-2015 роки Відповідачами виплачена не буде.

Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації надіслав на адресу Міністерства соціальної політики України звіти про загальний обсяг фактичних витрат на виплату компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період з березня 2014 року по грудень 2015 року.

При вирішенні справи суд враховує, що відповідачами вжито заходи, скеровані на отримання з бюджету коштів, необхідних на відшкодування названої компенсації, проте, у виділенні необхідних коштів названим центральним органом виконавчої влади було відмовлено у зв`язку з відсутністю відповідної програми у державному бюджеті.

Отже, з наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідач 2 направляв на адресу Департаменту зведені звіти фактичних витрат за березень 2014 року - грудень 2015 року, а Департаментом, відповідно, внесено зазначені звіти до загального обсягу фактичних витрат по області, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що відповідачами дотримано вимоги пункту 4 Порядку №105 в частині належного направлення до Департаменту звітів за 2014-2015 рік про фактичні витрати на виплату компенсації, що передувало реалізації права позивача на відшкодування компенсації за нарахований та виплачений середній заробіток працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняттям на військову службу за контрактом, за березень 2014 - грудень 2015 років у загальній сумі 1638863,55 грн., а відтак позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо невиплати позивачу компенсації є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Водночас суд зазначає, що оскільки позивач здійснив виплату своїм працівникам, призваним на військову службу, середнього заробітку; для компенсації цих витрат позивач подав органу соціального захисту населення належним чином оформлені звіти про здійснені витрати, звіти погоджені з відповідним військовий комісаріатом, суд вважає, що позовна вимога в частині стягнення цих сум з відповідача 2 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо посилань відповідача на відсутність бюджетних асигнувань для таких виплат суд зазначає таке.

Європейський Суд у справі "Кечко проти Україниґ" (заява № 63134/00) зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення Суду). У зв`язку з цим, Європейський Суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних актів, якими встановлені відповідні доплати та пільги з бюджету і які є діючими, та Закону України "Про Державний бюджет" на відповідний рік, де положення останнього, на думку Уряду України, превалювали як спеціальний закон.

При цьому, суд не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 "Бурдов проти Росії").

Таким чином, враховуючи, що за підприємствами, установами та організаціями, працівники яких призвані на військову службу, було закріплене право на відшкодування виплаченого середнього заробітку таким працівникам за рахунок коштів державного бюджету, - відсутність відповідних бюджетних асигнувань не позбавляє наявного у позивача права на відшкодування понесених витрат.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, а також те, що доказів погашення заборгованості перед позивачем щодо виплати компенсації за нарахований та виплачений середній заробіток працівникам, призваним на військову службу, відповідачами на час розгляду справи не надано, суд дійшов висновку про наявність правових підстав до задоволення позовних вимог про стягнення вказаних сум компенсації з відповідача 2.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення по Дніпровському району Запорізької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС" компенсацію середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятим на військову службу за контрактом за період з березня 2014 року по грудень 2015 року в розмірі 1638863 (один мільйон шістсот тридцять вісім тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 55 коп.

Присудити на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС" () судові витрати у розмірі 24582 (двадцять чотири тисячі п`ятсот вісімдесят дві) грн. 95 коп. та 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення по Дніпровському району Запорізької міської ради ().

В задоволенні решти позовних вимог позивачу - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.О. Нестеренко