Справа № 466/1007/17
Суддя: Білінська Г. Б.
Дата ухвалення: 2017-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/1007/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 квітня 2017року Шевченківський районний суд м. Львова в складі :

головуючої судді Білінської Г.Б.

при секретарі Дмитришин Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обласної державної адміністрації Департаменту соціального захисту населення про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії, стягнення коштів, -

встановив:

13.02.2017року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до ОСОБА_2 обласної державної адміністрації Департаменту соціального захисту населення, в я кому просить стягнути з Департаменту соціального захисту населення, ОСОБА_2 обласної державної адміністрації, на користь учасника бойових дій гр. ОСОБА_1 у сумі: 4730,00грн., (не виплачену частину щорічної разової допомоги до 5 травня, за 2016 рік).

Позов мотивує тим, що 16.12.2016року він звернувся до Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації в особі директора п. Мартиняка Василя Васильовича із заявою вх.№3353 про нарахування та виплату невиплаченої частини щорічної одноразової допомоги до 5 травня за 2016 рік у сумі 4730,00грн.

Отримавши таку заяву з додатками, із Департаменту соціального захисту населення надійшла відповідь про виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня №05-10272 від 19.12.2016року завірена заступником директора департаменту п. Степанюком Віктором Олександровичем, з описом зміни механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги.

У своїй відповіді Департамент соціального захисту населення, зазначає позицію Верховного Суду України у постанові від 10 лютого 2016року (справа № 21-6508а15), з приводу правовідносин, що виникли у квітні 2014 року, за інших конкретних обставин, які на сьогодні фактично відсутні у звязку з діючим з 01 січня 2015року Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014року №79-VIII.

Крім цього, заявляє, що механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першої статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зважаючи на вищенаведене, Міністерство соціальної політики України, керуючись постановою КМУ від 02.03.2016 р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», виплата одноразової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій установлена в розмірі 920 грн., (тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною п'ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які були виплачені позивачу у 2016 р. згідно із п.26 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014року №79-УІІІ норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування; відповідно до Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, а тому відповідач як виконавець розпоряджень по проведенню виплат одноразової грошової допомоги до 5 травня, в компетенцію якого не входить формування видатків Державного бюджету України.

І справді така виплата позивачу була надана, проте він вважає таку позицію невірною, а тому звернувся до суду з позовом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав та заперечив проти задоволення позову, покликаючись на мотиви викладені в письмових заперечення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 виплачена одноразова грошова допомога до 5 травня як учаснику бойових дій в розмірі 920,00гривень.

Відповідно до Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» на 2016 рік мінімальна пенсія за віком та прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить з 1 травня 2016 року - 1130 гривень.

Разом з тим посилання в Законі на те, що грошова допомога виплачується у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України, а також на те, що при виплаті одноразової грошової допомоги необхідно керувався постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Про розмір разової грошової допомоги», є невірним. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу 1, п. п. 61-63, 66 розділу 2, п.3 розділу 3 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п. п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» зазначено, що Закон України «Про державний бюджет України» є основним фінансовим документом і через своє спеціальне призначення не повинен регулювати відносини у інших сферах суспільного життя. Окрім того, Законом України «Про державний бюджет» не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок призводить до скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Позивач є учасником бойових дій і має право на щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, однак всупереч ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ відповідач за 2016 рік виплатив йому цю допомогу лише у встановленому постановою КМУ від

02.03.2016р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», розмірі 920 гривень.

Також Конституція України не надає Закону України «Про державний бюджет» вищої юридичної сили, ніж сила інших Законів.

Отже, починаючи з 22 травня 2008 року в редакції від 25.12.1998 року відновлено дію частину 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої, розмір грошової допомоги учасникам бойових дій має становити п'ять мінімальних пенсій за віком.

Зазначене рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дій положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними, є обовязковими для виконання на території України і остаточними.

ОСОБА_3 Кабміну України від 02.03.2016 року №141 «Про розмір разової грошової допомоги» звужують обсяг встановлених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» прав та пільг учасників бойових дій, а закони України мають вищу юридичну силу як акти органу законодавчої влади, ніж акти Кабінету Міністрів України як органу виконавчої влади. Тому ця постанова не може бути застосована при нарахуванні виплат щорічної одноразової грошової допомоги учасникам бойових дій згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги як учаснику бойових дій не може бути залежним від бюджетних асигнувань і потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України. Таким чином, в 2016 році кожен учасник бойових дій повинен отримати 5650 гривень.

Таким чином, перед відповідачем залишилась невиплачена частина суми щорічної одноразової допомоги до 5 травня за 2016 рік: 5650,00-920,00 = 4730,00 гри.

Зауважу і те що згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, вважаю що права позивача порушені відповідачем, згідно пункту 6 ст. 92 Конституції України основи соціально захисту визначаються виключно Законами України, а не постановами Кабінету Міністрів України, (згідно частини 3 ст. 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України забезпечує лише проведення соціального захисту).

Окрім того хочу додати що мною проаналізована судова практика, у аналогічних справах: 1). № 129/3184/16-а (копія постанови додається) від 18 січня 2017року, Гайсинським районним судом Вінницької області; 2). № 375/1233/16-а від 17.11.2016р.(копія постанови додається) винесена Рокитнянським районним судом Київської області; 3) № 182/723 7/16-а (копія постанови додається) від 20.01.2017р. Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області: з яких вбачається позиція суду яку висловлює позивач у даній позовній заяві:

Спірні правовідносини у системному взаємозвязку регулюються:

- ч.2 та ч.3 ст. 22 Конституції України, за змістом яких конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані, а держава повинна утримуватись від прийняття будь-яких актів, які б призводили до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод;

- ст. 46 Конституції України, відповідно до якої, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом;

- ч.ч. 1, 2 ст. 8 КАС України, за якими під час вирішення справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, права людини визнаються найвищими соціальними цінностями, вони визначають зміст і спрямованість діяльності держави; цей принцип застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини;

- ч 4 ст. 9 КАС України, згідно з якою у разі невідповідності нормативно-правового Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому нормативно - правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу;

- ч.1 ст. 244-2 КАС України, за якою висновок Верховного Суду України щодо :та тасування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього кодеку є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй правовій діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права;

- ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-XII, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком (редакція цієї норми про те, що учасникам бойових дій до 5 травня виплачується щорічна разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України, викладена в Законі України від 28,12.2007 р. № 107- УІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 г. № 10-рп/2008 визнана такою, що не відповідає Конституції України і втратила чинність з дня ухвалення цього Рішення);

- ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за якою щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення звязку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Відтак, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 обласної державної адміністрації Департаменту соціального захисту населення слід стягнути невиплачену частину щорічної разової допомоги до 5 травня за 2016рік в розмір 4730,00гривень

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.6, 8, 9, 11, 69, 71, 86, 158, 160, 162, 163 КАС України, ст.22, 152 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України №6-рп від 09.07.2007р., Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008р., Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд,-

постановив:

позов задовольнити.

Сягнути з Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 невиплачену частину щорічної разової допомоги до 5 травня за 2016рік в розмірі 4730 (чотири тисячі сімсот тридцять) гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів після її оголошення через Шевченківський районний суд м. Львова. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_4