Справа № 815/6367/14
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6367/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВПА-ЮГ" до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 18.07.2014 року та № від 18.07.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВПА-ЮГ" до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 18.07.2014 року та № від 18.07.2014 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2015 року (т.4 а.с.64-72), яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2015 року (т.4 а.с.96-103), адміністративний позов задоволено в повному обсязі, визнано протиправними та скасувано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області № від 18.07.2014 року та № від 18.07.2014 року.

На зазначені рішення суду відповідачем подана касаційна скарга та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.02.2016 року (т.4 а.с.136-139) касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2015 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Після касаційного розгляду вказана адміністративна справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду за вхідним номером № 3685/16 та відповідно до автоматичного розподілу, справу передано судді Вовченко О.А.

Ухвалою суду від 17.02.2016 року вказану адміністративну справу прийнято суддею Вовченко О.А. до свого провадження та призначено її до судового розгляду,

У судовому засіданні 17.03.2016 року судом в порядку ст. 55 КАС України замінено Державну податкову інспекцію у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на правонаступника - Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки, які викладені в акті перевірки не могли бути підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки перевірку призначено на підставі постанови слідчого, а тому матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку, а складений акт є доказом по кримінальній справі. Також позивач зазначає, що до перевірки позивачем були надані всі необхідні документи, що підтверджують реальність господарських відносин ТОВ "ВПА-ЮГ" з ТОВ "ВІД", в тому числі і подорожні листи та належним чином оформлені товарно-транспортні накладні. Крім цього в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що посилання відповідача в акті перевірки на відсутність сертифікатів, технічних паспортів є безпідставними та необґрунтованими, оскільки всі зазначені документи були передані покупцям разом з поставленими товарами.

Від представника відповідача до суду надійшли письмові заперечення на адміністративний позов (т.3 а.с.57-61), у яких з посиланням на обставини, які встановлені актом перевірки №367/15-53-22-06/34221341 від 01.07.2014 року "Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ "ВПА-ЮГ", код за з питань повноти та своєчасності декларування податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 01.10.2012 по 31.12.2013 року та з питань фінансово-господарських відносин з ТОВ "ВІД" 6, за весь період діяльності", зазначає, що позовні вимоги є необґрунтовані та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 128 КАС України, зважаючи на думку представника позивача та беручи до уваги неявку представника відповідача належним чином сповіщеного про дату, час та місце проведення судового засідання, суд прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВПА-ЮГ" зареєстроване Виконавчим комітетом Одеської міської ради 15.02.2006 року за №9017443, 15.02.2006 року взято на податковий облік за №00 та станом на 01.07.2014 року перебувало на обліку у ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ, що підтверджується свідоцтвом про Державну реєстрацію юридичної особи (а.с.16-17), інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також п.2.3, п.2.4 акту перевірки №3674/15-53-22-06/34221341 від 01.07.2014 року.

Судом встановлено, що ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області на підставі направлень від 16.06.2014 року № 001419/1279 та № 001419/1280, згідно п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПКУ, на виконання постанови слідчого в ОВС ГСУ ГУМВС від 24.04.2014 року, щодо призначення позапланової документальної перевірки ТОВ "ВПА- ЮГ" та відповідно до наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси № 1394 від 16.06.2014 року проведено позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "ВПА- ЮГ" () з питань повноти та своєчасності декларування податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року та з питань фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "ВІД" (6), за весь період діяльності.

За результатами перевірки складено акт перевірки №3674/15-53-22-06/34221341 від 01.07.2014 року (т.1 а.с. 34-57), яким встановлено порушення ТОВ "ВПА- ЮГ" п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на суму 1347453 грн., в тому числі по податкових періодах 2-4 квартали 2011 року - 441084 грн., 1 квартал 2012 року - 716182 грн., півріччя 2012 року - 906369 грн., п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на 1246759 грн., в тому числі по періодам: грудень 2011 року - 383551 грн., січень 2012 року - 582292 грн., лютий 2012 року - 21516 грн., березень 2012 року - 78270 грн., квітень 2012 року - 181130 грн.

Судом встановлено, що не погоджуючись із висновками, які викладені в Акті перевірки, позивач надіслав до відповідача заперечення на акт ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області №3674/15-53-22-06/34221341 від 01.07.2014 року (т.1 а.с. 58-63).

За результатом розгляду вищевказаних заперечення, ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області прийнято рішення від 15.07.2014 року №25001/10/15-53-22-06/77 про залишення без змін висновків акту перевірки (т.1 а.с.64-66).

На підставі акту перевірки № 3674/15-53-22-06/34221341 від 01.07.2014 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № від 18.07.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розміні 1870139,00 грн., з яких: на 1246759 грн. - за основним платежем, 623380 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с.67);

- податкове повідомлення-рішення № від 18.07.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1800468,00 грн., з яких: на 1347453 грн. - за основним платежем, 453185 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с.68).

Не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішенням від 18.07.2014 року № та № , позивач скористався досудовим порядком врегулювання спору та оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення, подавши до Головного управління Міндоходів в Одеській області скаргу від 31.07.2014 року №310701 (т.1 а.с.69-80), яка рішенням Головного управління Міндоходів в Одеській області скаргу від 25.09.2014 року №2017/10/15-32-10-02-07 залишена без задоволення, а вищевказані податкові повідомлення - рішення - без змін.

09 жовтня 2014 року ТОВ "ВПА-ЮГ" подало до Державної фіскальної служби України скаргу №091001 про скасування податковими повідомленнями-рішенням від 18.07.2014 року № та № (т.1 а.с.90-101.

За результатами розгляду вищевказаної скарги Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 24.10.2014 року №5563/6/99-99-10-01-25, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 18.07.2014 року № та № , а первинну скаргу - без задоволення (т.1 а.с.102-105).

Не погодившись з висновками податкового органу та винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області в судовому порядку, звернувшись із вказаним адміністративним позовом.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд виходить з наступного.

Спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на висновках податкового органу про порушення позивачем п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на суму 1347453 грн., в тому числі по податкових періодах 2-4 квартали 2011 року - 441084 грн., 1 квартал 2012 року - 716182 грн., півріччя 2012 року - 906369 грн., п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на 1246759 грн., в тому числі по періодам: грудень 2011 року - 383551 грн., січень 2012 року - 582292 грн., лютий 2012 року - 21516 грн., березень 2012 року - 78270 грн., квітень 2012 року - 181130 грн.

Вказані висновки відповідача в акті перевірки обґрунтовані наступним.

Згідно до п. 138.2. ст. 138 ПКУ витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

В підпункті 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПКУ зазначено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту встановлений статтею 198 ПК України.

Відповідно п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів; отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податків за ставкою, встановленою п.193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до складу податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Судом встановлено, що між ТОВ "ВПА- ЮГ" (Покупець) та ТОВ "ВІД" (Постачальник) укладено договори поставки № 006/60 від 21.11.2011 року, № 006/61 від 24.11.2011 року, № 006/62 від 24.11.2011 року, № 006/63 від 28.11.2011 року, № 006/64 від 29.11.2011 року, № 006/65 від 30.11.2011 року, № 006/66 від 02.12.2011 року, № 006/67 від 05.12.2011 року, № 006/68 від 16.01.2012 року, № 006/69 від 13.01.2012 року, № 006/70 від 17.01.2012 року, № 006/71 від 18.01.2012 року, № 006/72 від 20.01.2012 року, № 006/73 від 12.03.2012 року, № 006/74 від 27.03.2012 року, відповідно до яких Постачальник зобов'язується поставити Покупцю обладнання "Товар", а Покупець зобов'язується прийняти Товар та оплатити його у відповідності до умов даного договору.

На підтвердження виконання умов вищевказаних договір позивачем надано до суду первинні бухгалтерські документи, а саме: належним чином завірені копії договорів поставки та специфікацій до них, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних із зазначення виду товару та товаросупровідних документів, подорожніх листів вантажного автомобіля, яким здійснювалось перевезення, посвідчень про відрядження директора ТОВ "ВПА-ЮГ" для отримання обладнання, податкових накладних, виданих ТОВ "ВІД", платіжних доручень щодо оплати за отриманий товар (а.с. 133-142, 146-155, 157-166, 168-177, 179-187, 190-199, 214-223, 226-235, 238-250 том 1, а.с. 1, 23-26, 28-36, 39-52, 72-82, 85-99, 128-131, 133-139, 189-199, 242-250 том 2, а.с. 1-3, 85-111 том 3).

За рахунок виконання вказаних договорів в періоді, що перевірявся позивачем було сформовано податковий кредит.

Відповідно п.198.6. ст. 198 цього ж Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Статтею 201 ПК України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України). Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби. У разі звільнення від оподаткування у випадках, передбачених ст. 197 цього розділу, у податковій накладній робиться запис "Без ПДВ" з посиланням на відповідний пункт та/або підпункт ст. 197 цього Кодексу. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду (зокрема, у вигляді права на зменшення об'єкта оподаткування ПДВ на суму податкового кредиту), є реальність господарської операції.

За відсутністю факту придбання товарів відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту.

Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, документи, підтверджуючі використання вказаних товарів у власній господарської діяльності.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

У ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" містяться вимоги до первинних документів, зокрема вони повинні бути складені під час здійснення господарських операцій, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п.п.2.1.,2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24 травня 1995 року, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вищезазначених договорів позивачем надано первинні бухгалтерські документи, а саме: копії договорів поставки та специфікацій до них, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних із зазначенням виду товару та товаросупровідних документів, подорожніх листів вантажного автомобіля, яким здійснювалось перевезення, посвідчень про відрядження директора ТОВ "ВПА-ЮГ" для отримання обладнання, податкових накладних, виданих ТОВ "ВІД", платіжних доручень щодо оплати за отриманий Товар (а.с. 133-142, 146-155, 157-166, 168-177, 179-187, 190-199, 214-223, 226-235, 238-250 том 1, а.с. 1, 23-26, 28-36, 39-52, 72-82, 85-99, 128-131, 133-139, 189-199, 242-250 том 2, а.с. 1-3, 85-111 том 3).

Дослідивши подані ТОВ "ВПА-ЮГ" первинні документи, суд приходить до висновку, що вони оформлені належним чином та містять достатню інформацію відносно змісту та вартості господарських операцій, які були опосередковані складанням цих документів, та дають змогу вважати, що господарські операції реально відбулися і тягнуть настання реальних правових наслідків.

В акті перевірки № 3674/15-53-22-06/34221341 від 01.07.2014 року податковим органом було зазначено, що суми податку на додану вартість за податковими накладними отриманими від ТОВ "ВІД" позивачем включено до податкового кредиту, відображено у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних. Розрахунки між суб'єктами господарювання за відвантажений товар відповідно наданих до перевірки ТОВ "ВПА-ЮГ" виписок банку проводились у безготівковій формі. Кредиторська заборгованість між сторонами відсутня (а.с. 23-49 том 3).

При цьому в акті перевірки № 3674/15-53-22-06/34221341 від 01.07.2014 року було вказано, що під час проведення перевірки посадовими особами підприємства надані бухгалтерські документи та документи податкового обліку з первинними документами до них, щодо визначення податку на додану вартість, у повному обсязі та перевіряючі не мали ніяких претензій стосовно відсутності деяких документів або до їх неналежного оформлення.

З наданих позивачем копій первинних бухгалтерських документів (а.с. 201-213 том 1, а.с. 3-22, 55-71, 103-127, 140-175, 202-241 том 2, а.с. 4-20 том 3) вбачається, що придбаний в перевіряємий період від ТОВ "ВІД" товар, був реалізований позивачем контрагентам - покупцям - ТОВ "ЛУКОЙЛ Технолоджі Сервісіз Україна", ТОВ "ЛУКОЙЛ Енергія та Газ Україна".

В договорах з ТОВ "ЛУКОЙЛ Технолоджі Сервісіз Україна" та з ТОВ "ЛУКОЙЛ Енергія та Газ Україна" передбачено підтвердження якості товару відповідними сертифікатами якості та технічною документацією, у зв'язку з чим суд вважає, що посилання відповідача в акті перевірки на відсутність у ТОВ "ВПА- ЮГ" сертифікатів та технічної документації на товар є необґрунтованим, оскільки сертифікати та технічна документація разом з товаром передаються контрагенту - покупцю.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про неналежне оформлення товарно-транспортних накладних ТОВ "ВПА-ЮГ" з огляду на наступне.

Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно із п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Наявність чи відсутність товарно-транспортних накладних є лише дотриманням чи порушенням правил перевезень автомобільним транспортом, які не пов'язані з дотриманням вимог податкового законодавства. Відтак відсутність товарно-транспортних накладних не є самодостатнім аргументом, що свідчить про фіктивність операції чи порушення податкового законодавства.

Суд наголошує, що наявність документів, які підтверджують фактичне отримання товару та його використання у власній господарській діяльності є підставою для висновку про реальність здійснення господарської операції.

Висновки податкового органу про нереальність господарських операцій через недоліки товарно-транспортних накладних спростовуються наданими позивачем доказами. Окрім того, ТОВ "ВПА-ЮГ" на праві приватної власності належав автомобіль марки "Пежо" - PEOGEOT PARTNER, НОМЕР_1, придбаний за договором № 2008/10-0042 від 15.10.2008 року у товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Груп" (а.с. 8-61 том 4).

Витрати ТОВ "ВПА- ЮГ" на використання транспортного засобу вантажного фургону PEOGEOT PARTNER, НОМЕР_1, та використання його для здійснення транспортування товару від ТОВ "ВІД" до ТОВ "ВПА- ЮГ" підтверджуються копіями первинних бухгалтерських документів щодо придбання смарт-карток на нафтопродукти, технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу PEOGEOT PARTNER, НОМЕР_1, щодо використання та оплати стоянки автотранспорту PEOGEOT PARTNER, НОМЕР_1, щодо технічного огляду автомобіля PEOGEOT PARTNER, НОМЕР_1 (а.с. 112-190 том 3).

В обґрунтування доводів про відсутність реально вчиненої господарської операції між ТОВ "ВПА- ЮГ" та ТОВ "ВІД", відповідач посилався на те, що місцезнаходженням ТОВ "ВІД" є місто Київ, що потребує значних ресурсних та технологічних витрат й адміністративно-організаційних робіт, а саме витрачання робочого часу на переїзд до Києва, навантаження машин та зворотного шляху, але на підприємстві ТОВ "ВПА-ЮГ" зареєстрована лише 1 особа - директор, який і є водієм, зазначеним у наданих до перевірки товарно-транспортних накладних, а це не може бути можливим тому, що згідно ст. 93 Цивільного кодексу України, місцезнаходження юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво).

Суд вважає безпідставними та необґрунтованими вказані доводи відповідача,з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Нормами чинного законодавства не передбачено заборони керівнику юридичної особи вибувати у відрядження з метою організації та здійснення господарської діяльності підприємства.

Наявними в матеріалах справи копіями посвідчень про відрядження, а також табелів обліку використання робочого часу за період з січня 2012 року по липень 2012 року (а.с. 141, 154, 165, 176, 187, 198, 209, 222, 234 том 1, а.с. 14, 34, 50, 80, 95, 139, 166, 197, 217-218, 236-237 том 2, а.с. 3, 196-202 том 3) підтверджується здійснення перевезення товару від ТОВ "ВІД" до позивача директором ТОВ "ВПА-ЮГ"

Крім того, суд зазначає, що згідно акту ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС від 19.12.2012 року № 7863/22-32-30/34221341 про результати планової виїзної перевірки ТОВ "ВПА -ЮГ" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2010 року по 30.09.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 року по 30.09.2012 року у ТОВ "ВПА-ЮГ" станом на 01.07.2010 року було відкрито 4 особових рахунки: 4-штатних працівників, 1 сумісник, станом на 30.09.2012 року відкрито 6 особових рахунків: 1 - штатний працівник, 5 сумісників. Кількість особових рахунків відповідає кількості рахунків, вказаних в формі № 1-ДФ (а.с.127, т. 1).

Суд зазначає, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.02.2016 року касаційну скаргу державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2015 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції з посиланням, окрім іншого, на те, що: "… Судам попередніх інстанцій, при вирішенні даної справи, слід звернути увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення операції.

Таким чином, для правильного вирішення даного спору необхідним є дослідження договорів, укладених позивачем, первинних документів, пов'язаних з їх виконанням, обставин, які б підтверджували рух активів у процесі здійснення господарських операцій позивача тощо.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що дослідженню судами підлягала перш за все реальність операцій позивача, добросовісність дій платника податків, яка полягала у відповідності вчинених ним дій господарській меті та досягненню економічних цілей".

Зважаючи на викладене, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02.02.2016 року зазначається, що під час нового судового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч.ч.2,5 ст.227 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Враховуючи приписи ч.5 ст.227 КАС України та положення діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд, вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, та надаючи оцінку обставинам у справі, зазнає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

При цьому, ч.1 ст.69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як вже встановлено судом, перевірку проведено на підставі отриманої постанова старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України від 24 квітня 2014 року про призначення позапланової документальної перевірки, відповідно до якої наказом в.о. начальника ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 16.06.2014 року № 1394 призначено проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ "ВПА- ЮГ" з питань дотримання вимог податкового законодавства (т.3 а.с.68-70).

З копії вказаної постанови судом встановлено, що старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України капітан міліції Шевчишен А.В, постановив призначити по кримінальному провадженню №0000231 позапланову перевірку додержання вимог податкового законодавства України службовими особами ТОВ "ВПА-ЮГ" () юридична адреса якого згідно реєстраційних документів Одеська обл., м.Одеса, вул.Жуковського, буд.33, офіс 303, проведення якої доручив співробітникам ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області.

На виконання вимог Постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України капітана міліції Шевчишена А.В від 24.04.2014 року ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, відповідно до вимог пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України прийнято наказ №1394 від 16.06.2014 року "Про проведення виїзної позапланової перевірки ТОВ "ВПА-ЮГ" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 2011-2013 роки".

Відповідно до положень п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Відповідно до п.86.9 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент прийняття старшим слідчим в ОВС ГСУ МВС України капітана міліції Шевчишена А.В постанови від 24.04.2014 року та на момент прийняття оскаржуваних рішень) у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.

Зважаючи на ухвалу Вищого адміністративного суду України, судом при новому розгляду справи від 02.02.2016 року, неодноразово витребовувались з Головного слідчого управління Національної поліції України, Головного управління Національної поліції у м.Києві. податкової міліції м.Києва, СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області інформацію щодо результатів розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 відносно господарської діяльності ТОВ "ВІД" (код ЄДРПОУ 2000326) (директор ОСОБА_2).

На виконання ухвал суду про витребування вищевказаної інформації до суду надійшли:

- від Національної поліції України листи №10268/24/1-2016 від 11.05.2016 року, № 1132/24/1/1-2016 від 25.05.2016 року про надання інформації в яких, зокрема зазначено, що 23 березня 2015 року кримінальне провадження №0000231 відповідно до ст.218 Кримінально-процесуального кодексу України направлено до слідчого управління ГУ НП у м.Києві, для подальшого розслідування (т.4 а.с.200, 202);

- від Головного управління Національної поліції у м.Києві лист №12392/125/23/1/02-16 від 18.07.2016 року у якому повідомлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за слідчими підрозділами кримінальне провадження №0000231 не рахується (т.4 а.с.229)

- від Головного слідчого управління Національної поліції України лист №17722/24/1/2-2016 від 25.08.2016 року у якому зазначено, що ГСУ проводилось досудове розслідування кримінальному провадженні № 0000231 від 14.09.2013 року за фактом створення та придбання суб'єктів підприємницької діяльності ТОВ "Альтабор". ТОВ "Матісс Плюс" та ТОВ "Центр Безпеки Статус" з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду ТОВ "Чарівнми світанок (АГРО)" за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.205 КК України. Генеральною прокуратурою України підслідність зазначеного кримінального провадження визначено за слідчим управлінням НП у м. Києві. 23.03.2015 кримінальне провадження № 0000231 відповідно до ст. 218 КПК України направлено до слідчого управління ГУ НП у м. Києві для подальшого розслідування, і станом на 25.08.2016 року до ГСУ НП України не надходило. За даними СРДР встановлено, що вказане кримінальне провадження за слідчими ГСУ НП України та іншими управліннями відділами НП України не рахується. Згідно бази даних "АРМОР" НП України встановлено, що 18.01.2016 року кримінальне провадження № 0000231 передано за підслідністю податкової міліції м. Києві з Шевченківського управління поліції ГУНП м. Києві (т.4 а.с.250);

- від головного управління ДФС у м.Києві лист №9/26-15-23-0127 про те, що 10.02.2016 року підслідність у кримінальному провадженні № 0000231 визначено СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області (т.5 а.с.34);

- від ГУ ДФС у Запорізькій області листи №2531/23-02 від 06.10.2016 року №3123/23-02 від 09.12.2016 року, №257/23-02 від 17.02.2017 року у яких зазначено, що 01.03.2016 року прокурором Краковецькою Д.В. визначено підслідність кримінального провадження № 0000231 від 28.11.2012 року за СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області, однак станом на 06.10.2016 року, на 09.12.2016 року та на 16.02.2017 року матеріали вказаного кримінального провадження до СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області не надходили (т.5 а.с.19, 36, 88, 94);

- від прокуратури міста Києва лист №ОП/5-131вих-17 від 27.02.2017 року про те, матеріали кримінального провадження № 0000231 направлено до прокуратури Запорізької області разом із супровідним листом про їх направлення (т.5 а.с.96-97);

- від ГУ ДФС у Запорізькій області лист №486/23-02 від 05.04.2017 року про те, що відповідно до Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17.08.2012 року №69, слідчим управлінням ФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000231 від 28.11.2012 року за ч. 1, 2 ст. 205 КК України. 01.03.2016 року прокурором Краковецькою Д.В. визначено підслідність кримінального провадження №0000231 від 28.11.2012 року за слідчим управлінням ФР ГУ ДФС у Запорізькій області, однак станом на 05.04.2017 року матеріали вказаного кримінального провадження до СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області не надходили. За інформацією, наданою прокуратурою Запорізької області, матеріали кримінального провадження №0000231 надійшли до прокуратури 23.02.2017 року та 15.03.2017 року прокуратурою Запорізької області підслідність вказаного кримінального провадження визначено за слідчим управлінням ФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві. В цей же день усі матеріали кримінального провадження №0000231 направлено до прокуратури м.Києва (т.5 а.с.101).

Тобто, станом на дату прийняття оскаржуваних рішень судове рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили відсутнє.

Отже, оскільки документальна позапланова виїзна перевірки ТОВ "ВПА-ЮГ" призначена відповідно до постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України капітана міліції Шевчишена А.В від 24.04.2014 року в межах кримінального провадження №0000231, а судового рішення (обвинувального вироку, ухвали про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили, у кримінальному провадженні, по якому призначено та проведено контролюючим органом перевірку, на момент складання контролюючим органом податкових повідомлень-рішено від № від 18.07.2014 року та № від 18.07.2014 року прийнято не було, у відповідача не було правових підстав приймати оскаржувані рішення.

Під час судового розгляду справи з боку відповідача не надано до суду судового рішення з відміткою про набрання законної сили по кримінальному провадженню №0000231.

Таким чином, відповідач прийняв оскаржувані податкові повідомлення - рішення в порушення вимог п.86.9 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент прийняття старшим слідчим в ОВС ГСУ МВС України капітана міліції Шевчишена А.В постанови від 24.04.2014 року та на момент прийняття оскаржуваних рішень).

Отже, прийнті відповідачем спірні рішення є передчасним та вчиненим за наявності порушень прямих норм закону.

При прийнятті рішення суд враховує положенняст.244-2 КАС Українищодо обов'язковості рішення Верховного Суду України, прийнятого за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, та, зокрема, постанову Верховного Суду України від 31.01.2011 року по справі № 21-47а10 за позовом закритого акціонерного товариства "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, в якому зазначено, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Верховний суд України аналогічну позицію висловив у постановах від 09.09.2008р. у справі №21-500во08 та від 01.06.2010 року у справі №21-573во10 та від 31.01.2011 року.

Разом з цим, при розгляді справи суд також враховує і практику Європейського суду з прав людини, рішення якого, згідност.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також враховуючи приписи ст. 9 Конституції Українитаст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", є джерелом права та є обов'язковим для виконання Україною.

Так, Європейський суд з прав людини (п'ята секція) у своєму рішенні від 22.01.2009 р. (заява №3991/03) у справі "Булвес" АД проти Болгарії зазначив наступне: "Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов'язків із декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов'язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються, до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Також, суд зазначає, що у разі, якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальник був включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мав свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями та їх постачальниками, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Вищий адміністративний суд України в інформаційному листі № 1112/11/13-10 від 20 липня 2010 року "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби" зазначив, що для встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість встановленню та перевірці, зокрема підлягають фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-то: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

При цьому, в листі "Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України"№ 742/11/13-11 від 02.06.2011 року Вищий адміністративний суд України зазначив, що відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ВПА-ЮГ" підлягають задоволенню, з огляду на їх обґрунтованість та доведеність.

Керуючись ст.ст. 69-71, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративного позову ТОВ "ВПА-ЮГ"- задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області № від 18.07.2014 року та № від 18.07.2014 року.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Вовченко O.A.