Справа № 815/6129/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року К/800/40889/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Цвіркун Ю.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2014 року

у справі № 815/6129/13-а

за позовом Виробничо-торгівельної фірми "Зернопродукт" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

Виробничо-торгівельна фірма "Зернопродукт" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (далі - позивач, ВТФ "Зернопродукт" у вигляді ТОВ) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі - відповідач, ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 20 серпня 2013 року №, №, №.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2014 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2014 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

У письмовому запереченні на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2014 року - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області було проведено позапланову документальну виїзну перевірку ВТФ "Зернопродукт" у вигляді ТОВ з питань дотримання податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарської діяльності з ТОВ «АСВ-Трейд ЛТД», за результатами якої складено акт від 09 серпня 2013 року №859/15-53-22-3/21001653.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем положень пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України щодо в результаті чого занижено податок на прибуток за 2012 рік у сумі 85725,00 грн.; п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем завищено податковий кредит з податку на додану вартість за січень-березень 2012 року на суму 122441,00 грн., занижено податкові зобов'язання з ПДВ в сумі 65374,00 грн. та завищено від'ємне значення на суму 57066,00 грн.

На підставі висновків, що викладені в акті перевірки, податковим органом 20 серпня 2013 року прийнято податкові повідомлення-рішення: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем в сумі 85725,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 42863,00 грн., №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем сумі 65374,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 32687,00 грн. та №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 57066,00 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

Пунктом 138.2 ст.138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 цього ж Кодексу не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з пп. 14.1.181. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

З матеріалів справи вбачається, що між ВТФ «Зернопродукт» у вигляді ТОВ та ТОВ «АСВ-Трейд ЛТД» 12 січня 2012 року укладений договір №12/СХ, за умовами якого ТОВ «АСВ-Трейд ЛТД» зобов'язується виконати комплекс агротехнічних робіт та послуг з підгодівлі рапсу (на площі 300 га) з використанням аміачної селітри виконавця робіт та дизельного пального замовника, підгодівлі озимого ячменю (на площі 1050 га) з використанням добрива карбаміду та дизельного пального замовника, трактором МТЗ-82 з розкидувачем МВУ-900.

02 лютого 2012 року між ВТФ «Зернопродукт» у вигляді ТОВ та ТОВ «АСВ-Трейд ЛТД» укладений договір №12/1/СХ, за умовами якого ТОВ «АСВ-Трейд ЛТД» зобов'язується виконати комплекс агротехнічних робіт та послуг з підгодівлі озимого ячменю (на площі 400 га) з використанням добрива карбаміду та дизельного пального

01 березня 2012 року між ВТФ «Зернопродукт» у вигляді ТОВ та ТОВ «АСВ-Трейд ЛТД» укладений договір №13/1/СХ, за умовами якого ТОВ «АСВ-Трейд ЛТД» зобов'язується виконати агротехнічні роботи з глибокої культивації ґрунту дисковим культиватором та трактором на площі 2115 га з використанням дизельного пального замовника робіт.

Також, 30 березня 2012 року між ВТФ «Зернопродукт» у вигляді ТОВ та ТОВ «АСВ-Трейд ЛТД» укладений договір поставки №30/03-АМ, за умовами якого позивач отримав від ТОВ «АСВ-Трейд ЛТД» амофос (моноамоній фосфат) в кількості 200 т., що зазначено в специфікації №1 до договору, яка є його невід'ємною частиною.

Крім того, 03 березня 2012 року між ВТФ «Зернопродукт» у вигляді ТОВ та ТОВ «АСВ-Трейд ЛТД» укладений договір на перевезення вантажів №44/ТР-12, за умовами якого ТОВ «АСВ-Трейд ЛТД» здійснені транспортні послуги на суму 17359,20 грн. з перевезення ячменю.

Послуги з перевезення вантажів були замовлені позивачем з метою виконання договору поставки №АКП012 від 02 березня 2012 року, за яким ТОВ «Акрополис-Плаза» придбав у позивача ячмінь врожаю 2011 року в кількості 300 т., який за умовами договору необхідно було доставити за адресою: Херсонська обл., Бериславський район, с. Львово, ТОВ «Овсей».

Фактичний рух активів позивача за господарськими операціями із ТОВ «АСВ-Трейд ЛТД», з урахуванням ділової мети такого руху та його зв'язку із господарською діяльністю платника податків, підтверджується первинними документами, зокрема, актами приймання-передачі сировини, актами приймання-передачі сільськогосподарських робіт, податковими накладними, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, банківськими виписками тощо.

Судами попередніх інстанцій встановлено реальні зміни майнового стану позивача за спірними господарськими операціями.

Використання позивачем придбаних товарів, робіт та послуг у власній господарській діяльності підтверджується матеріалами справи.

Отже, з огляду на вищевказані обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо правомірності формування позивачем даних податкового обліку.

Крім того, суди обґрунтовано не прийняли до уваги висновки податкового органу щодо нікчемності правочину, з урахуванням всіх обставин справи та вимог законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2014 року залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області відхилити.

2. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2014 року залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

Ю.І. Цвіркун