Справа № 151/43/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 151/43/17

Головуючий у 1-й інстанції: Гарник М.С.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

10 квітня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Чечельницької районної державної адміністрації на постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 06 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Чечельницької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
В січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Чечельницької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Постановою Чечельницького районного суду Вінницької області від 06 березня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника управління (вх.№687/17) від відповідача.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов`язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Згідно з ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду скасувати, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , яке видано 25 грудня 2015 року.

Зі змісту листа управління праці та соціального захисту населення Чечельницької районної державної адміністрації від 08.11.2016 № 251-0-3-2 вбачається, що станом на 01.04.2016 військова частина, де проходив службу позивач, список на виплату разової грошової допомоги до відповідача не подала, у зв`язку із чим ОСОБА_1 необхідно звернутись за роз`ясненнями щодо виплати разової грошової допомоги до 05 травня за 2016 рік до військової частини, в якій він проходив службу.

Вважаючи, що відповідачем неправомірно не виплачено щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2016 рік як учаснику бойових дій у розмірі 920 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задоволяючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, отримавши у жовтні 2016 року заяву від позивача про виплату разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року, мав можливість зробити запит до військової частини НОМЕР_2 , де останній проходив службу, та з`ясувати, що позивач не отримав разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року, у зв`язку із чим відмова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік є протиправною.

Проте колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Водночас, Законом України від 28.12.2014 № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" (далі - Закон № 79-VIII), який набув чинності 01.01.2015, розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким передбачено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Із набуттям чинності Закону № 79-VIII, Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - Постанова № 141) у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв`язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), учасникам бойових дій у розмірі 920 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Військовослужбовцям, поліцейським, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів органами праці та соціального захисту населення на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби.

За приписами ч. 4 ст. 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Пложеннями п. 2 Постанови №141 визначено органи, в тому числі Міністерство оборони, які зобов`язані були забезпечити подання до 1 квітня 2016 року органам соціального захисту населення переліку осіб, які мають право на одержання грошової допомоги до 5 травня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач був зарахований до військової частини НОМЕР_2 29.03.2016, проте його особова справа до частини НОМЕР_2 не надходила, у військовій частині були відсутні дані, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, а тому військова частина НОМЕР_2 не включила його до списків осіб, які мали право на разову грошову допомогу до 5 травня 2016 року та не передала ці списки до управління праці та соціального захисту населення.

Разом з цим, судом першої інстанції встановлено, що позивач не звертався до відповідача з заявою про отримання разової грошової допомоги до 30 вересня 2016 року, як це передбачено нормами ст.17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а відповідне звернення надійшло від ОСОБА_1 лише в жовтні 2016 року. Вказані обставини не заперечувались сторонами при розгляді справи в суді першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що за відсутності подання військовою частиною, в якій проходив службу позивач, переліку осіб, які мають право на одержання грошової допомоги, а також враховуючи той факт, що ОСОБА_1 не звертався за вказаною виплатою до 30 вересня 2016 року, у відповідача були відсутні правові підстави для нарахування та виплати останньому разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік.

Суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не вірно обраний спосіб захисту своїх прав та інтересів, оскільки він звернувся з позовом лише до управління праці та соціального захисту населення Чечельницької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, не залучивши до участі у справі військову частину НОМЕР_2 та не заявивши відповідні позовні вимоги до останньої.

Надання неналежної правової оцінки встановленим фактичним обставинам справи привело суд першої інстанції до неправильного вирішення справи та помилкового висновку щодо неправомірності дій відповідача, в той час як доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що повністю підтверджують безпідставність заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач довів правомірність своїх дій щодо відмови ОСОБА_1 нарахувати та виплатити разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік, зважаючи на встановлені обставини справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

За приписами ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Чечельницької районної державної адміністрації задовольнити повністю.

Постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 06 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Чечельницької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Чечельницької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.